ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/674/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Кухар Н.М. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" (вул.Чумацький Шлях, буд. 58, м. Обухів(з), Київська обл., 08700; код ЄДРПОУ 43883446) 	
до 	Фізичної особи - підприємця Тимчук Дар`ї Юріївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 	
про 	стягнення 41 779,55 грн 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" 03.03.2026 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Тимчук Дар`ї Юріївни про стягнення з відповідача на користь позивача 30 000,00 грн основного боргу, 1 668,51 грн пені, 8000,00 грн штрафу, 1 303,73 грн інфляційних втрат, 807,31 грн - 15% річних. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору поставки від 11.02.2025 №111/2025 та приписів чинного законодавства, не здійснив у повному обсязі оплату товару, поставленого за видатковими накладними за період з 11.02.2025 по 13.02.2026, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків з відповідачем від 13.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.03.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/674/26; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.
Вказаною ухвалою відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву. 
Проте, відповідач наданим їй процесуальним правом не скористалася; відзиву на позовну не надала. 
Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 05.03.2026 двічі була надіслана на адресу відповідача (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), проте перше поштове відправлення було повернуто до господарського суду без вручення адресатові за закінченням терміну зберігання; друге поштове відправлення, згідно з трекінгом поштових відправлень АТ "Укрпошта", прибуло до поштового відділення за адресою відповідача 21.04.2026 та станом на 04.05.2026 не вручено адресатові.
Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) належить до відомостей про фізичну особу - підприємця, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Як унормовано частиною 1, 2, 4 статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Таким чином, відомості про місцезнаходження відповідача, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є офіційним та достовірним підтвердженням зазначеної інформації. 
Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.
У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).
На підставі викладеного, відповідач несе ризики такої своєї поведінки, що цілком залежала від її волі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач була належним чином повідомлена про розгляд даної справи.
Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений судом строк не подала до суду відзиву на позов, а відтак не скористалася наданим їй процесуальним правом, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд констатує про те, що ним було дотримано строки розгляду справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" (надалі - Постачальник, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем Тимчук Дар`єю Юріївною (надалі - Покупець, відповідач у справі) було укладено Договір поставки від 11.02.2025 № 111/2025.
Договір поставки укладався з ФОП Прядко Дар`єю Юріївною. Всі видаткові накладні та акт звірки також оформлені на прізвище Прядко.
Відповідно до умов Договору, Постачальник (позивач) зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором, поставити та передати у власність Покупцю (відповідачу), а Покупець (відповідач) вивчивши прайс-лист Постачальника, замовляє, приймає у власність та зобов`язується вчасно та повністю оплатити Товар, згідно з цим Договором (пункт 1.1 Договору).
Як передбачено пунктом 2.2 Договору, поставка Товару оформлюється видатковою накладною, яка є невід`ємною частиною Договору. В накладній зазначаються: дата поставки, асортимент, кількість та ціна Товару, а також загальна сума, що підлягає оплаті Покупцем за поставлений Товар.
Пунктом 2.4 Договору передбачено, що з моменту підписання накладної представниками обох Сторін, поставка Товару вважається такою, що відбулась належним чином. Товар вважається таким, що прийнятий Покупцем по кількості і якості, а право власності на Товар і ризики випадкового знищення чи випадкового пошкодження Товару, такими, що перейшли від Постачальника до Покупця.
Як вказує позивач, на виконання умов Договору ним у період з 11.02.2025 по 13.02.2026 ним було передано (поставлено), а відповідачем прийнято Товар на суму 84406,00 грн. Проте, відповідачем здійснено часткову оплату Товару на суму 54406,00 грн.
Факт здійснення оплат відповідачем позивач підтверджує платіжними інструкціями та фільтрованою випискою за період з 01.02.2025 по 16.02.2026. 
Згідно з п. 3.1 Договору, Покупець у першу чергу оплачує Товар, що поставлений йому раніше. Отже, незважаючи на здійснення окремих платежів у грудні 2025 року, кошти, сплачені відповідачем, були зараховані позивачем на погашення раніше поставлених партій Товару, внаслідок чого накладні від грудня 2025 року залишилися неоплаченими.
За розрахунком позивача, внаслідок недостатності оплат для повного погашення всіх накладних, залишок заборгованості станом на 13.02.2026 становить 30 000,00 грн.
Факт отримання відповідачем товару, який не був оплачений останнім, позивач підтверджує наступними видатковими накладними:
- від 01.12.2025 № 4512-0583 на суму 8 133,32 грн (частково оплачено на суму -6 741,59 грн, залишок - 391,73 грн),
- від 04.12.2025 № 4512-1531 на суму 7 659,31 грн,
- від 04.12.2025 № 4512л1526 на суму 919,66 грн,
- від 11.12.2025 № 4512-3821 на суму 9 234,43 грн,
- від 11.12.2025 № 4512-3903 на суму 508,20 грн,
- від 11.12.2025 № 4512-3956 на суму 3 286,34 грн,
- від 11.12.2025 № 4512л3817 на суму 4 555,57 грн,
- від 11.12.2025 № 4512л3925 на суму 2 444,76 грн,
а також Актом звірки взаєморозрахунків з відповідачем за період з 11.02.2025 по 13.02.2026, згідно з яким загальна вартість поставленого товару (обороти по дебету) становить 84 406,00 грн; загальна сума оплат від покупця (обороти по кредиту) - 54 406,00 грн; залишок заборгованості станом на 13.02.2026 - 30000,00 грн.
Відповідно до п. 5.2 Договору, у випадку порушення Покупцем строку оплати Товару (п. 3.1 цього Договору), Постачальник має право стягнути з Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення і до дати повної оплати.
Відповідно до п. 5.3. Договору у випадку порушення Покупцем строку оплати Товару (п. 3.1 цього Договору), більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Постачальник має право стягнути з Покупця штраф в розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень, за кожний випадок відповідного прострочення платежу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За умовами п. 5.4 Договору, у випадку порушення Покупцем строку оплати Товару (п. 3.1 цього Договору), Постачальник має право нарахувати і стягнути з Покупця 15% (п`ятнадцять відсотків) річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення і до дати повної оплати.
У зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати, позивачем здійснено нарахування за період прострочення включно до 13.02.2026 пені в розмірі 1 668,51 грн, штрафу в розмірі 8 000,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 303,73 грн та 15% річних у розмірі 807,31 грн.
24.01.2026 позивачем було надіслано на адресу відповідача лист-вимогу № 02 від 19.01.2026 про сплату заборгованості, який було повернуто позивачу без вручення адресатові через закінчення встановленого терміну зберігання.

Ретельно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши на їх підставі усі фактичні обставини спору та надавши їм правову кваліфікацію, суд приймаючи рішення у цій справі, виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок ВС у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Тобто, визнання обставин, які не підлягають доказуванню можливе, зокрема, за умов: визнання їх всіма учасниками справи та відсутності у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.
Водночас обґрунтований сумнів виник у суду на підставі дослідження доказів якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги.
Як вбачається з видаткових накладних, якими позивач підтверджує факт отримання відповідачем товару, ці накладні від імені ФОП Дар`ї Прядко були підписані гр. Слободською, без зазначенням посади (№ 4512л3925 від 11.12.2025; № 4512л3817 від 11.12.2025; № 4512-3956 від 11.12.2025; № 4512-3903 від 11.12.2025; № 4512-3821 від 11.12.2025; № 4512-0583 від 01.12.2025 - підпис, без зазначення прізвища) та гр. Голубенко, без зазначенням посади (№ 4512л1526 від 04.12.2025; № 4512-1531 від 04.12.2025).
Відповідно до платіжної інструкції № 861024721 від 08.12.2025, відповідачем перераховано грошові кошти в сумі 5000,00 грн за лосось фiле охолоджене зг рах 4512л1531 вiд 04.12.2025 в т.ч. ПДВ 466,72 грн.
Відповідно до платіжної інструкції № 861023485 від 08.12.2025, відповідачем перераховано грошові кошти в сумі 919,66 грн за лосось фiле охолоджене зг рах 1526 вiд 04.12.2025 в т.ч. ПДВ 466,72 грн.
Отже, факт отримання товару за вищевказаними двома видатковими накладними гр. Голубенко підтверджено відповідачем.
Водночас, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження повноважень гр. Слободської на отримання товару від імені ФОП Прядко Д.Ю.
Відповідно до Додатку № 1 до Договору, якій містить перелік матеріально-відповідальних осіб, які уповноважені приймати товар та підписувати супровідні документи, та є невід"ємною частиною Договору , будь яких інших даних крім Прядко Дарії Юріївни не містить.
Отже суд приходить до висновку , що будь-яка інша особа , крім особисто відповідача , немає права на підписання видаткових накладних, та відповідно не є уповноваженою особою.
Тому суд критично оцінює посилання позивача на п. 2.18 Договору, що Постачальник звільняється від обов"язку і необхідності доводити факт підписання накладної від імені Покупця уповноваженою особою, оскільки нею унормовано, що Накладна повинна бути підписана особою, яка має для цього всі необхідні повноваження та передана безпосередньо або через представників Покупця Постачальнику .
Отже дана норма не звільняє позивача доводити суду що Накладна , яка підписана іншою особою, отримана ним безпосередньо або через представників Покупця.
При цьому, суд бере до уваги, що у разі сумніву щодо підписання видаткової накладної належним представником покупця, факт отримання покупцем товару, може бути також підтверджений сукупністю інших первинних документів, що фіксують реальність господарської операції, зокрема: товарно-транспортними накладними, експрес-накладними служб доставки, податковими накладними, тощо.
Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постанові від 10.11.2020 у справі № 910/14900/19 виснував, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.
У Постанові від 05.06.2024 року про справі № 916/2492/21Верховний суд зазначаєтим, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у т.ч. необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірним договором, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій.
Відповідно до правової позиції КГС ВС у постанові від 13.10.2020 №910/4050/17, оцінка господарської операції повинна проводитись на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів у подальшій діяльності підприємства. Крім того, обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій .
Також згідно з п.201.10 ст. 201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продаець товарів /послуг зобов"язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладнх. Наявність таких документів також може свідчити про факт поставки товару.
Водночас, на підтвердження факту поставки товару відповідачу, позивачем надано лише видаткові накладні, підписані особою, відомості про яку матеріали справи не містять. 
Отже сам лише факт складання та підписання видаткових накладних не є безумовним свідченням реальності господарських операцій.
При цьому , будь-яких інших доказів на підтвердження факту отримання відповідачем товару через гр. Слободченко, крім видаткових накладних, позивачем суду не надано.
Доданий до позовної заяви Акт звірки взаєморозрахунків з відповідачем за період з 11.02.2025 по 13.02.2026 не є належним доказом отримання позивачем товару, оскільки за сталою практикою Верховного суду, Акт звірки взаєморозрахунків не є первиним бухгалтерским обліковим документом, має інформаційний характер та відображає рух коштів у бухгалтерскому обліку підприємств. Також суд зазначає, що цей акт підписано лише директором ТОВ "Глобал Фудс Дистрибюшн" та він не є погодженим зі сторони відповідача.
За таких обставин, оцінивши подані позивачем докази та наведені обґрунтування позовних вимог за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем товару за видатковими накладними від 01.12.2025 № 4512-0583; від 11.12.2025 № 4512-3821, від 11.12.2025 № 4512-3903, від 11.12.2025 № 4512-3956, від 11.12.2025 №4512л3817, від 11.12.2025 № 4512л3925, а відтак не доведено наявності заборгованості за Договором поставки від 11.02.2025 №111/2025 в розмірі 30000,00 грн.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Глобал Фудс Дистрибюшн" через їх недоведенність належними доказами.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати суд покладає на позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Фудс Дистрибюшн" (вул.Чумацький Шлях, буд. 58, м. Обухів(з), Київська обл., 08700; код ЄДРПОУ 43883446) до Фізичної особи - підприємця Тимчук Дар`ї Юріївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 41779,55 грн - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст. 256-257 ГПК України. 
Повне рішення складено "05" травня 2026 р. 

Суддя		Н.М. Кухар