Дата документу 14.05.2026	Справа № 554/17211/25	
 	Провадження № 2/554/1302/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого – судді Блажко І.О.,
при секретарі Ревека К.О.,
з участю представника відповідача – Руль М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Позивач товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Єврокредит» звернулося до суду із даним позовом , у якому прохали стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Єврокредит» суму заборгованості в розмірі 145 551,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) - 49872,14 грн., заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) - 95678,98 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та 11200 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначають, що 18.03.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір № TDB.2021.0002.6957 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК» та в мережі інтернет, та індивідуальної частини, якою є вказана заява-договір. Банк свої зобов`язання виконав належним чином, кошти відповідачу надав, проте останній свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 03.09.2024 утворилася заборгованість у сумі 145551,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) - 49872,14 грн., заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) - 95678,98 грн. 03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «МУСТАНГ ФІНАНС» було укладено договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, у відповідності до якого до нового стягувача перейшло право грошової вимоги до відповідача. У подальшому між ТОВ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Єврокредит» 27.12.2024 було укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги у відповідності до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0002.6957.
Ухвалою судді від 04.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №554/17211/25. Здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання по суті призначити на 09 січня 2026 року об 11.00 годині в приміщенні Шевченківського районного суду міста Полтава за адресою - м.Полтава, вул.Навроцького, 5, кабінет №№17,18. Викликати у судове засідання учасників справи : представника позивача, відповідача.
Ухвалою суду від 11.02.2026 перейдено від розгляду в спрощеному до загального позовного провадження у цивільній за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Клопотання представника відповідача – задоволено. Відкласти розгляд справи та призначити підготовче судове засідання в Шевченківському районному судді міста Полтави за адресою - м.Полтава, вул.Навроцького, 5, кабінет №№17,18 на 09.00 годин на 13 березня 2026 року. Викликати у судове засідання учасників процесу : представника позивача ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», відповідача Хатько Жанну Григорівну, представника відповідача Руль Марину Ігорівну.
Ухвалою суду від 14.04.2026 закрити підготовче засідання у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначити розгляд справи по суті в Шевченківському районному суді м.Полтави за адресою - м.Полтава, вул.Навроцького, 5, кабінет №17, 18 на 09.30 годин на 14 травня 2026 року, викликати у судове засідання учасників процесу : представника позивача ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», відповідача Хатько Жанну Григорівну, представника відповідача адвоката Руль Марину Ігорівну.
25.02.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому остання просила суд: поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК ЄВРОФІНАНС» про стягнення заборгованості, позовні вимоги ТОВ «ФК ЄВРОФІНАНС» про стягнення заборгованості залишити без задоволення, посилаючись на те, що у позовній заяві на обґрунтування своїх вимог позивачем було зазначено про те, що 18.03.2021 між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір №TDB.2021.0002.6957 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових рахунків todobank з додатками, що у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості банка і клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України є за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття клієнтом пропозиції банку згідно зі ст.ст. 641, 644 ЦК України. У п. 2 Заяви-договору (індивідуальної частини) №TDB.2021.0002.6957 від 18.03.2021 зазначено про те, що банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 (у гривні). Матеріали справи містять виписку по особових рахункам за період з 03.12.2022 по 03.09.2024, в якій зазначено зовсім інший рахунок, а саме - № НОМЕР_2 , а отже позивачем не було надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження наявності заборгованості за договором №TDB.2021.0002.6957 від 18.03.2021. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). У постанові від 23.12.2019 у справі №572/1169/17 (провадження № 61-684св18) Верховний Суд зазначив, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у спірних правовідносинах кредитор - банківська установа, банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі), що відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду - в постанові від 18.09.2019 у справі №522/24069/15-ц (провадження № 61-33335св18). Між тим до даних правовідносин не можуть бути застосовані положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки умови та правила надання банківських послуг містяться у публічному договорі, до якого приєднався боржник, а саме в договорі про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, примірник або копія якого в матеріалах справи відсутні, що унеможливлює встановлення, дослідження й оцінку конкретних умов, запропонованих боржнику кредитором. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеній в постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20). Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови і правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У заяві-договорі (індивідуальній частині) № TDB.2021.0002.6957 від 18.03.2021 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (у вигляді додатку № 1 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank) зазначені процентні ставки (фіксована), що застосовуються: базова в 56 %, у пільговий період - 0,0001 %, та орієнтовна реальна річна процентна ставка - 87,30 % річних. Між тим, з матеріалів справи вбачається, що у наданому кредитором розрахунку кредитної заборгованості не зазначено ані розміру процентної ставки, за якою була нарахована заборгованість за процентами за користування кредитом, ані підстави нарахування (посилання на відповідний пункт договору), що позбавляє можливості перевірити відповідність порядку їх нарахування умовам кредитного договору. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у подібних правовідносинах в постанові від 18.09.2019 у справі № 522/24069/15-ц (провадження №61-33335св18). Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Пунктом 4 заяви-договору сторонами обумовлено: сума максимального ліміту кредитної лінії: 200 000 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту: 273 293 грн; строк кредиту: 12 місяців; базова процентна ставка річних: 56%; пільговий період: 62 дні; у пільговий період процентна ставка: 0,0001%; тип кредиту: кредитна лінія; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 87,30%; обов`язковий мінімальний платіж від використаного доступного ліміту: 5,0%. За умовами п. 6 Заяви-договору, договір набирає чинності з моменту підписання Заяви-договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмежною. Отже, з аналізу Заяви-договору (індивідуальна частина) №TDB.2021.0002.6957 від 18.03.2021 можна зробити висновок про те, що сторони обумовили як строк кредитування, так строк дії договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Разом з тим, сторонами погоджено, що саме строк кредитування становить 12 місяців, а строк дії договору визначено 3 роки з можливістю пролонгації, в той час як про можливість пролонгації саме строку кредитування в Заяві-договорі не зазначено та доказів погодження пролонгації означеного строку сторонами матеріали справи не містять. У зв`язку з цим, строк кредитування між сторонами договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank №TDB.2021.0002.6957 від 18.03.2021 обумовлений тривалістю 12 місяців з дня підписання Заяви-договору, тобто строк кредитування розпочався 18.03.2021 та закінчився 17.03.2022. У той же час, у період з 18.03.2022 по 01.08.2023 первинний кредитодавець АТ «Мегабанк» продовжував нараховувати відсотки в розмірі 50 240,34грн.(2417,07/31*14+2214,09+2443,29+2295,47+2247,58+2812,19+2593,03+2612,82+2761,95+225,21+5769,68+3060,65+3388,57+3279,26+3388,57+3279,26+3388,57+3388,57).Частинами 1,2 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку позики (кредиту) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право позикодавця (кредитодавця) нараховувати передбачені договором проценти за договором позики (кредиту) припиняється. Зазначена правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.
09.03.2026 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає про те, що згідно з п. 1.1 Кредитного договору, цей договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «МЕГАБАНК». Підписання сторонами цього договору вважається одночасно підписанням Правил, у зв`язку з чим Правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню. Договір разом з Правилами, тарифами на послуги банку, далі – тарифи, вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього договору і складають єдиний договір, надалі – договір. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості банка і клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і, відповідно до приписів ст. 634 ЦК України, є за своєю суттю договором приєднання, що укладений шляхом прийняття клієнтом пропозиції банку згідно ст. ст. 641, 644 ЦК України. Сторони погодили і клієнт своїм підписом підтвердив, що істотні умови, які є обов`язковими для договору даного виду відповідно до чинного законодавства України, можуть міститися як у цьому тексті чи додатках, додаткових угодах до нього, так і у Правилах, тарифах, тощо, що у сукупності складає договір (п. 4.8. Кредитного договору). Крім того, відповідно до п. 7 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору, підписанням цієї Заяви-договору клієнт підтверджує та запевняє, що ця Заява-договір, договір з додатками (в тому числі, тарифи, тощо) у сукупності складають єдиний договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так і в інших частинах договору. Також клієнт своїм підписом підтвердив, що з умовами договору (з урахуванням Правил, які розміщені на офіційному сайті банку www.todobank.com та/або www.megabank.ua, та/або у відділеннях банку, тарифів, тощо), ознайомлений і згодний (п.4.8. Кредитного договору). Тобто, Умови та правила надання банківських послуг, є публічно доступними і розміщені у вільному доступі на інтернет-сайті, який зазначено, зокрема в самому кредитному договорі №TDB.2021.0002.6957 від 18 березня 2021 року. Окремо щодо процентної ставки за кредитом, слід зазначити наступне. Цивільний кодекс України містить норми, що надають визначення поняття «зобов`язання», «договір» та характеризують загальні принципи, які їм притаманні. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). При цьому ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Дана презумпція деталізується у ст. 525 ЦК України, яка встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а також у ст. 526 ЦК України, де зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням викладеного, можемо стверджувати, що кредитний договір, укладений між АТ «МЕГАБАНК» та боржником є зобов`язанням і відповідно на нього розповсюджуються вищезазначені норми законодавства. Тож, підписуючи кредитний договір, Заяву-анкету, відповідач був обізнаний про правила та розміри, у тому числі, і процентних ставок. розмір заборгованості та відсотків відповідача за кредитним договором були розраховані у відповідності до умов кредитного договору та згідно з нормами чинного законодавства, що підтверджують наявні в матеріалах справи виписки з рахунку відповідача, які відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зі змісту наведених норм випливає висновок, що зобов`язання з кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом. При цьому однією з істотних умов укладення кредитного договору є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Тобто, за користування кредитними коштами передбачена сплата процентів, які повинні бути сплачені окремо від заборгованості за тілом кредиту. У матеріалах справи наявні виписки по особовому рахунку відповідача та розрахунок заборгованості, з яких вбачається, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору. Виписка по особовому рахунку є первинним документом та підтверджує наявність заборгованості, у тому числі, за відсотками. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», документ, який містить відомості про господарську операцію є первинним документом. Як зауважив Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 у справі № 645/59/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104644710). Основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України встановлені Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України». Відповідно до п. 41 Постанови № 75, операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. У п. 42 Постанови № 75 вказано, що підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з п. 57 Постанови №75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Відповідно до п. 59 Постанови № 75, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: 1) клієнтські рахунки та виписки з них; 2) аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; 3) книги реєстрації відкритих рахунків; 4) оборотно-сальдовий баланс/оборотно-сальдову відомість. У разі складання регістрів бухгалтерського обліку в електронному вигляді банк зобов`язаний зробити їх копії на паперових носіях на вимогу учасників операції, а також органів контролю та правоохоронних органів відповідно до вимог законодавства України. У п. 60 Постанови № 75 зазначено, що клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. У п. 62 Постанови № 75 вказано, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до п. 63 Постанови № 75, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Таким чином, виписки з рахунків клієнтів банку (в тому числі позичальників), відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Дані виписки можуть слугувати безпосередньо первинними документами, а також можуть бути регістрами аналітичного обліку, записи у яких здійснюються лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Таким чином, за будь-яких умов виписки по особовому рахунку позичальника, що містяться в матеріалах справи, можуть бути належним доказом щодо заборгованості Відповідача як за тілом, так і за відсотками, та підтверджувати операції по рахунку, зокрема надання Банком позичальнику коштів кредиту. Всі вищенаведені доводи підтверджується актуальною судовою практикою, зокрема аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21). Тобто, позивач на підтвердження суми заборгованості відповідача за кредитним договором, у тому числі за відсотками, надав належні, допустимі, достовірні та достатні докази. Більше того, саме обов`язок відповідача, у межах спростування позовних вимог, надати первинні документи, зокрема, платіжні доручення, квитанції, виписки з банківських рахунків, які підтверджують факт погашення заборгованості. Відсутність таких документів не може свідчити про відсутність заборгованості за кредитним договором. Окремо варто зауважити, що у матеріалах справи наявні копії Заяви-договору №TDB.2021.0002.6957 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 18.03.2021 року, Паспорту споживчого кредиту. Усі зазначені документи містять підпис ОСОБА_1 , що вказує про її дійсне волевиявлення на отримання кредиту та згоду з умовами кредитування, викладеними у кредитному договорі та Паспорті споживчого кредиту, у тому числі з розміром та порядком нарахування відсотків. Крім того, до позовної заяви були додані виписки по рахунку: виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 з 18.03.2021 по 02.12.2022, що сформована у програмному комплексі Акціонерного товариства «МЕГАБАНК»; Виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 з 03.12.2022 по 03.09.2024, що сформована у програмному комплексі Національного банку України (Єдина інформаційно-облікова система НБУ). Згідно з викладеною у цих виписках інформацією, ОСОБА_1 активно використовувала отриману картку, у тому числі здійснювала погашення кредиту. Отже, здійснюючи часткове погашення заборгованості, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання умов Кредитного договору, у тому числі розміру та порядку нарахування відсотків. Дійсно, пунктом 4 розділу «Запевнення та умови» Зави-договору № TDB.2021.0002.6957 від 18.03.2021 визначено, що строк кредиту становить 12 місяців. Проте зміст послуги, що її надавав банк та отримував клієнт, полягав у встановленні кредитного ліміту, тобто у кредитуванні рахунку. Таким чином, є очевидним, що вказаний строк повинен розраховуватись з дати останнього користування клієнтом кредитними коштами, а не з дати укладення Заяви-договору. Тобто, позичальник, продовживши користуватись кредитними коштами понад строк кредитування вчинив конклюдентні дії, направлені на продовження строку кредитного договору. Це підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема даними виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 з 18.03.2021 по 02.12.2022, що сформована у програмному комплексі Акціонерного товариства «МЕГАБАНК». З даного первинного документу випливає, що Відповідач користувався кредитними коштами після 17.03.2022, а саме до 05.04.2022 включно. Пільгова процентна ставка в розмірі 0,0001% застосовувалась лише у разі належного виконання позичальником зобов`язань і внесення коштів на погашення обов`язкового мінімального платежу у встановлені кредитним договором строки. Натомість, відповідачем допущено невиконання зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість, строк виконання якої прострочено. Крім того, відповідно до п. 5 розділу «Запевнення та умови» Зави-договору №TDB.2021.0002.6957 від 18.03.2021 та п. 6 Паспорту споживчого кредиту, визначено, що до простроченої заборгованості застосовується процента ставка у розмірі 80% річних від простроченої суми за весь період прострочення. Враховуючи автоматичну пролонгацію кредитного договору діями відповідача (використанням встановленого на кредитну картку кредитного ліміту та погашення заборгованості за кредитом), відсотки повинні бути розраховані не лише за 12 місяців з дати укладення кредитного договору, а і за весь строк користування кредитом з урахуванням продовження строку кредитування. Позивачем прийнято рішення, про перерахунок розміру нарахованих відсотків, розмір яких має складати: За період з 18.03.2021 по 17.03.2022 (первісний строк користування кредитом згідно умов Заяви-договору): 49 872,14* 56% = 27 928,40 грн За період з 18.03.2022 по 17.03.2023 (строк користування кредитом внаслідок пролонгації договору). Однак, за вказаний період нарахування процентів має відбуватись за різними процентними ставками: - за період з 18.03.2022 по 05.04.2022 (строк, протягом якого відповідач користувався наданим кредитним лімітом та вносив грошові кошти на погашення заборгованості, чим вчинив конклюдентні дії, направлені на продовження строку кредитного договору): (49 872,14* 56%) / 365 * 19 = 1 453,81 грн. - за період з 06.04.2022 по 17.03.2023 (строк, протягом якого заборгованість відповідача набула статус простроченої): (49 872,14* 80% ) / 365 * 346 = 37 820,80 грн. Таким чином, позивач заявляє про зменшення позовних вимог щодо стягнення процентів з 95 678,98 грн до 67 203, 01 грн. Просив: прийняти відповідь на відзив до розгляду та врахувати викладені обставини під час прийняття рішення у справі № 554/17211/25, прийняти зменшення позовних вимог та задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» у наступному обсязі: 1) стягнути з ОСОБА_1 користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» суму заборгованості в розмірі 117 075, 15 гривень, що складається з: - заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена): 49 872,14 гривень; - заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 67 203, 01 гривень. 2) стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» судові витрати: - зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень; - на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11 200,00 гривень, розгляд справи здійснювати без участі Позивача та/або його представника.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необгрунтованість.
Відповідач ОСОБА_1 , до суду не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові заяви сторін по суті справи, а також зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.
Судом встановлено, що 18.03.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №TDB.2021.0002.6957 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, якою є Правила обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК», розміщені на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є Заява-договір (індивідуальна частина).
Відповідно до п.2 Заява-договору (індивідуальної частини) банк відкриває клієнту, зокрема, поточний рахунок № НОМЕР_1 (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану).
Пунктом 4 Заяви-договору (індивідуальна частина) передбачено, що сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200 000 грн., строк кредиту – 12 місяців, базова ставка – 56 % річних, пільговий період – 62 дні, у пільговий період – 0,0001 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка – 87,30 % річних.
Пунктом 5 Заяви-договору (індивідуальної частини) визначено, що відповідальність сторін передбачена розділом 1.7 публічної частини Договору та п. 8.11 Тарифів todobank, 80,0% річних від простроченої суми за весь період прострочення.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (новий кредитор) був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
Пунктом 14 договору № GL1N426240 визначено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.
Таким чином, новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача боржника за кредитним договором № TDB.2021.0002.6957 від 18.03.2021.
Пунктом 2 договору № GL1N426240 передбачено, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (первісний кредитор) 27.12.2024 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (новий кредитор) договір № 1/12 про відступлення прав вимоги.
Права вимоги, що відступаються за цим договором належать первісному кредитору на підставі договору від 03.09.2024 №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором боржників АТ «МЕГАБАНК», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, переможцем яких став первісний кредитор.
Згідно з розрахунком заборгованості відповідача боржника за кредитним договором № TDB.2021.0002.6957 від 18.03.2021 у відповідача утворилася заборгованість в сумі 145 551,12 грн.
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024.
У свою чергу, ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало.
Правовідносини між сторонами виникли за договором, що укладений сторонами шляхом приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.
Кредитор ініціював спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений як договір №TDB.2021.0001.6957 від 18.03.2021 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank у вигляді додатку № 1 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank.
Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України.
Згідно зіст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зі змісту ч. 1ст.625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).
Суд, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 236 ГПК України).
У постанові від 23.12.2019 у справі № 572/1169/17 (провадження № 61-684св18) Верховний Суд зазначив, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у спірних правовідносинах Кредитор - банківська установа, банк).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У цих висновках суд звертається до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду - в постанові від 18.09.2019 у справі №522/24069/15-ц (провадження № 61-33335св18).
Між тим до спірних правовідносин неможливо застосувати наведені правила частини першої статті 634 ЦК України (за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому), оскільки умови та правила надання банківських послуг наведені в публічному договорі, до якого приєднався Боржник, а саме в договорі про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, примірник або копія якого у справі відсутня, відсутня вона і в загальному доступі.
Тому суд позбавлений можливості встановити, дослідити та оцінити конкретні запропоновані боржнику умови та правила надання кредитором банківських послуг.
У цих висновках суд звертається до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).
Суд, з посиланням на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі 342/180/17, вважає за необхідне також додати, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови і правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Крім цього, суд зазначає, що у договорі № TDB.2021.0001.6957 від 18.03.2021 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (у вигляді додатку № 1 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank) зазначені процентні ставки (фіксована), що застосовуються: базова в 56 %, у пільговий період - 0,0001 %, та орієнтовна реальна річна процентна ставка - 87,30 % річних.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем банківські виписки стосуються іншого рахунку відповідача ОСОБА_1 та не підтверджують руху коштів за рахунком, відкритим у межах даного кредитного договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що зазначені докази не підтверджують факту виникнення та розміру заборгованості за кредитним договором, який є предметом розгляду у даній справі.
Окрім того, матеріали справи не містять публічної частини договору, тому суд також позбавлений можливості перевірити відповідність порядку нарахування відсотків умовам кредитного договору.
З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № TDB.2021.0001.6957 від 18.03.2021.
Судові витрати віднести на користь держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12, 81, 130, 131, 141, 206, 229, 263, 354 ЦПК України, суд ,-
в и р і ш и в :
У позові товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Судові витрати віднести на користь держави.
Складання повного тексту відкладено на 10 (десять) днів 25 травня 2026 року. 
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія Єврокредит» місцезнаходження – 49001, Дніпропетровська область, місто Дніпро, провулок Ушинського, будинок №1, офіс 105, ЄДРПОУ 40932411.
Відповідач – громадянка України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання повного тексту.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня отримання повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/sud1622/ з зазначенням індивідуального номеру провадження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження. 
Повний текст рішення складена 25 травня 2026 року.
Суддя І.О.Блажко