П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/478/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В. 
Суддя-доповідач - Канигіна Т.С. 
29 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Канигіної Т.С. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Слободонюка М.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У січні 2026 року Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у якій просить скасувати постанову від від 05.01.2026 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.04.2024 у справі №560/486/24 виконано Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради в повному обсязі, що свідчить про безпідставність оскаржуваної постанови.
ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.01.2026 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №560/486/24 про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради призначити ОСОБА_1 компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" з дня звернення за її призначенням.
Рішення суду набрало законної сили 26.03.2024 та є чинним на день винесення постанови про накладення штрафу.
24.04.2024 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень в порядку статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.
27.11.2025 від стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 надійшла заява про невиконання рішення суду боржником та вчинення заходів про накладення штрафу за невиконання рішення суду.
16.05.2024 на адресу відділу надійшло повідомлення про стан виконання від Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради за №4044 від 14.05.2024 та від 24.12.2025 №6944, з яких вбачається, що рішення суду у спосіб та порядок, передбачений виконавчим документом, не виконано. Згідно зі зверненням від 01.11.2023 призначено: з 01.11.2023 по 31.10.2024 в розмірі 0,00 грн.
У зв`язку з тим, що станом на 05.01.2026 боржником не здійснено жодних заходів, направлених на виконання рішення суду, тому рішення суду залишається не виконаним боржником без поважних підстав, державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 5100,00 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 05.01.2026 боржником не здійснено жодних заходів, направлених на виконання рішення суду, тому рішення суду залишається не виконаним боржником без поважних підстав, і державним виконавцем правомірно винесено постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 5100,00 грн.
V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Особа, яка подала апеляційну скаргу, - Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначаючи, що суд під час винесення оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для об`єктивного вирішення справи, виніс рішення, ґрунтуючись на неправильному застосуванні норм матеріального права та на висновках, які фактично не відповідали обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач звертає увагу, що на виконання вимоги державного виконавця від 22.12.2025 №14156 Управлінням було видано розпорядження від 22.12.2025 про призначення ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі в розмірі 0 грн. 00 коп. згідно зі звернення від 01.11.2023. Застосування штрафу у даному випадку є непропорційним, необґрунтованим та таким, що порушує принципи правової визначеності та справедливості.
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
VІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, визначена положеннями статтею 75 Закону №1404-VIII.
Відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Так, спірним у даному випадку є постанова Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 05.01.2026 НОМЕР_1 про накладення на Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради штрафу за невиконання рішення суду від 16.04.2024 у справі №560/486/24 в розмірі 5100,00 грн.
Судова колегія дійшла висновку, що Законом №1404-VIII, зокрема частиною першою статті 75 встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме: невиконання рішення суду без поважних причин.
Отже, накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення є обов`язком посадової особи органу ДВС, який встановлюється з метою спонукання боржника належним чином виконати рішення.
Поважними причинами невиконання можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення та повинні бути підтверджені належними доказами.
Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено відсутність доказів, які б підтверджували факт виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/486/24, яким зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради призначити ОСОБА_1 компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859 "Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі" з дня звернення за її призначенням, а позивачем таких до матеріалів справи не надано.
У зв`язку з тим, що станом на 05.01.2026 боржником не здійснено жодних заходів, направлених на виконання рішення суду, рішення суду залишається не виконаним боржником без поважних підстав.
Отже, державним виконавцем винесено правомірно постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 5100,00 грн.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною другою цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, приймаючи оскаржувану постанову від 05.01.2026 НОМЕР_1 про накладення на Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради штрафу за невиконання рішення суду від 16.04.2024 у справі №560/486/24 в розмірі 5100,00 грн, відповідач діяв у спосіб і порядку, визначеному Законом №1404-VIII, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відсутні.
VIII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Канигіна Т.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Слободонюк М.В.