Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
02 червня 2026 р. справа № 520/5701/26  
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов. 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управліня Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управліня Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням права на пільгове обчислення вислуги років із розрахунку: один місяць служби за сорок днів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області № 205150019540 про відмову в призначенні пенсії від 17 лютого 2026 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області застосувати ОСОБА_1 право на пільгове обчислення вислуги років із розрахунку: один місяць служби за сорок днів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, - та призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області № 205150019540 від 17 лютого 2026 року відмовлено йому в призначенні пенсії. На думку позивача, зазначене рішення є протиправним, оскільки прийняте без належного врахування обставин, що мають значення для вирішення питання про його право на пенсійне забезпечення. Позивач зазначив, що він має право на пільгове обчислення його вислуги років із розрахунку: один місяць служби за сорок днів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, та на відповідне призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою від 23.03.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що ОСОБА_1 09.02.2026 звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” та Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17.02.2026 № 205150019540 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в Первомайській виправній колонії з 01.07.2000 по 30.09.2000 та з 22.12.2007 по 31.12.2007, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідка про суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески не надана. Відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним, просить відмовити в задоволенні позову. 
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про правомірність оскаржуваного в даній справі рішення. Відповідач зазначив, що позивачу відмолено в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки не підтверджено спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Також, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки позивач не досяг пенсійного віку 60 років та відсутній необхідний страховий стаж. Просить відмовити в задоволенні позову. 
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом установлено, що позивач 09.02.2026 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, вказавши в заяві вид пенсії - вислуга років.
Заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та за результатом такого розгляду прийнято рішення від 17.02.2026 № 205150019540, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки не підтверджено спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Також, у рішенні зазначено, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не досяг пенсійного віку - 60 років, та відсутній необхідний страховий стаж. Страховий стаж становить 28 років 7 місяців 10 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи в Первомайській виправній колонії з 01.07.2000 по 30.09.2000 та з 22.12.2007 по 31.12.2007, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідка про суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески не надана. 
Уважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області № 205150019540 про відмову в призначенні пенсії від 17 лютого 2026 року, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Згідно із статтею 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Судом установлено, що позивач 09.02.2026 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років. 
За результатом розгляду зазначеної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято рішення від 17.02.2026 № 205150019540, яким відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з не підтвердженням спеціального стажу, що дає право на її призначення.
Одночасно у цьому рішенні зазначено про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав недосягнення пенсійного віку та відсутності необхідного страхового стажу, який визначено у розмірі 28 років 7 місяців 10 днів. 
Крім того, у спірному рішенні вказано, що до страхового стажу не зараховано окремі періоди роботи позивача в Первомайській виправній колонії з 01.07.2000 по 30.09.2000 та з 22.12.2007 по 31.12.2007 з огляду на відсутність відомостей у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та ненадання підтвердних документів щодо сплати страхових внесків.
При цьому, досліджуючи обставини справи, суд зазначає, що наведені відповідачами у відзивах обставини щодо відсутності в реєстрі застрахованих осіб відомостей про окремі періоди роботи позивача, ненадання довідок про суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, а також щодо недосягнення позивачем пенсійного віку, підлягають оцінці лише в межах тих підстав, які були покладені в основу оскаржуваного рішення. 
Разом із тим, предметом спору в даній справі є правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17.02.2026 №205150019540 та наявність у позивача права на призначення пенсії з урахуванням пільгового обчислення вислуги років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393. 
Суд звертає увагу, що оскаржуване рішення не містить оцінки доводів позивача щодо застосування до періодів його служби пільгового обчислення вислуги років із розрахунку один місяць служби за сорок днів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №393, як про те зазначає позивач. 
Відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено мотивів щодо можливості чи неможливості зарахування відповідних періодів служби на пільгових умовах, не здійснено розрахунку вислуги років із урахуванням такого обчислення та не встановлено, чи впливає зазначене на виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення. 
Фактично, відповідач обмежився констатацією відсутності підтвердженого спеціального стажу та недостатності страхового стажу, не надавши належної правової оцінки обставинам, на які посилався позивач у заяві про призначення пенсії та які безпосередньо стосуються предмета його звернення. 
Крім того, оскаржуване рішення не містить належного аналізу питання щодо можливості зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи позивача в Первомайській виправній колонії, а також не містить мотивованих висновків щодо впливу таких періодів на загальний страховий та спеціальний стаж позивача та на можливість права позивача на призначення йому пенсії за вислугу років. 
Окремо, суд зауважує, що зі змісту заяви позивача від 09.02.2026 вбачається його волевиявлення щодо призначення саме пенсії за вислугу років. Водночас в оскаржуваному рішенні відповідач, посилаючись на відсутність підтвердженого спеціального стажу, не навів ані розрахунку такого стажу, ані мотивів щодо неврахування окремих періодів служби та роботи позивача до спеціального стажу, а також не зазначив, якої саме тривалості спеціального стажу бракує позивачу для набуття права на відповідний вид пенсійного забезпечення. 
За таких обставин рішення не дає можливості встановити, чи було відповідачем належним чином досліджено питання виникнення в позивача права на пенсію за вислугу років та чи здійснено перевірку всіх обставин, на які він посилався при зверненні до органу Пенсійного фонду України.
Крім того, рішення не містить висновків щодо можливості зарахування до спеціального стажу спірних періодів із застосуванням пільгового обчислення вислуги років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (один місяць служби за сорок днів, як зазначає позивач). 
За таких обставин відповідачем фактично не наведено належного обґрунтування висновку про відсутність у позивача права на пенсію за вислугу років, що унеможливлює перевірку правильності здійсненої ним оцінки спеціального стажу позивача та свідчить про недостатню мотивованість оскаржуваного рішення.
За викладених обставин суд доходить висновку, що ГУ ПФУ в Чернігівській області не здійснено повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача про призначення пенсії, що свідчить про необґрунтованість та передчасність рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 17.02.2026 № 205150019540 та є підставою для його скасування.
Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не надано належної оцінки всім обставинам та документам, поданим позивачем на підтвердження права на пенсію за вислугу років, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як орган, визначений за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 09.02.2026, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення за результатами її розгляду з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
При цьому, суд зазначає, що питання щодо наявності або відсутності в позивача права на призначення пенсії, перевірка повноти поданих документів, можливості зарахування певного стажу позивача належать до компетенції органів Пенсійного фонду України, а саме, в даному випадку, до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та відповідне питання підлягає вирішенню під час повторного розгляду заяви позивача.
Також, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оскільки останнім не вчинялося дій та не приймалося управлінських рішень відносно заяви позивача про призначення пенсії від 09.02.2026. У даному випадку саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як орган, визначений за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 09.02.2026 покладено обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії та вирішення питання про призначення пенсії.
З огляду на викладене, вимога позивача про безпосереднє зобов`язання відповідача призначити пенсію є передчасною та задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надане обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності пере законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактично обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляд справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. 
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебаті у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 3-5 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Представником позивача надано до суду копію договору № 08102502 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 08.10.2025, укладеного між ТОВ "ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ "ДОПОМОГА ЮРИСТА", акту № 08102502 від 13.03.2026.
Судом установлено, що відповідно до п. 3.1. Договору № 08102502 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 08.10.2025 вартість послуг, що надаються згідно з цим Договором становить 11 000,00 грн.
Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.134 КАС України).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд зазначає, що даний спір підпадає під визначення справ незначної складності та розглядався за правилами ст.ст. 257-263 КАС України.
Такий спір також не може вважатися складним як і з огляду на наявність численної судової практики, так і того, що обсяг аналізованих адвокатом документів не був надмірним або складним.
З урахуванням того, що позовні вимоги у справі задоволено частково, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, а також те, що їх сума є неспівмірною зі складністю предмета спору та обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під.3, пов. 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17.02.2026 № 205150019540 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 09.02.2026 та прийняти рішення за результатами її розгляду, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 02 червня 2026 року.
Суддя Олексій КОТЕНЬОВ