П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року
м. Київ
справа № 990/288/25
провадження № 11-70заі26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Гімона М. М.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Тітова М. Ю., Ткача І. В., 
розглянувши в порядку письмового провадженняадміністративну справу № 990/288/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 січня 2026 року (судді Загороднюк А. Г., Кашпур О. В., Уханенко С. А., Мацедонська В. Е., Білак М. В.; повне судове рішення складено 27 січня 2026 року),
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У червні 2025 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ВРП, що виразилась у непоновленні питання про розгляд заяви про відставку судді ОСОБА_1 після спливу граничного строку, встановленого для розгляду дисциплінарного провадження;
- зобов`язати ВРП поновити питання про відставку ОСОБА_1 та ухвалити рішення про звільнення судді ОСОБА_1 у відставку на підставі поданої ним 02 липня 2024 року заяви. 
2. На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що для розгляду дисциплінарної справи, відкритої за дисциплінарною скаргою Маселка Р. А. від 15 травня 2022 року № М-6/29/7-22, сплинули законодавчо встановлені строки, однак рішення ухвалено не було. Оскільки дисциплінарна справа мала бути розглянута у строк до 21 листопада 2024 року, але не була розглянута, то з цієї дати ВРП зобов`язана була поновити розгляд питання про звільнення у відставку. Невиконання цього обов`язку, на переконання позивача, є проявом протиправної бездіяльності ВРП, яка порушує його право на реалізацію гарантованого Конституцією України права на відставку.
3. Позивач зазначає, що звернення до суду з вимогою визнати протиправною бездіяльність ВРП щодо невідновлення розгляду питання про звільнення з посади судді у відставку після завершення строків розгляду дисциплінарної скарги є єдиним ефективним способом захисту його прав, оскільки у межах дисциплінарного провадження він фактично позбавлений реальної можливості захистити свої права шляхом оскарження дій ВРП через відсутність відповідного рішення її Дисциплінарної палати.
4. У додаткових поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що він тривалий час перебуває у стані правової невизначеності, коли ні дисциплінарна справа не розглядається у передбачені законом строки, ні заява про відставку не вирішується протягом розумного часу. Зазначене, за позицією ОСОБА_1 , суперечить принципам «якісного закону» в розумінні практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
5. Таке втручання не може вважатися «встановленим законом» у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), оскільки реальне застосування закону є непередбачуваним, непрозорим і дозволяє свавілля. Унаслідок цього особа зазнає непропорційного та невиправданого втручання у свою професійну та приватну сферу, що відповідає критеріям, визначеним ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України».
6. Позивач наполягав, що, зупинивши розгляд його заяви про відставку до завершення дисциплінарного провадження, ВРП фактично перетворила процесуальний інструмент зупинення розгляду на механізм безстрокового блокування реалізації права судді на відставку. Такий підхід суперечить призначенню зупинення як тимчасового та виняткового заходу і свідчить про зловживання владними повноваженнями, оскільки наявність відкритої дисциплінарної справи використовується для тримання особи у невизначеному статусі.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та його мотиви
7. Касаційний адміністративний суд рішенням від 26 січня 2026 року у задоволенні позову відмовив повністю.
8. Судове рішення вмотивоване тим, що правомірність ухвали ВРП від 08 серпня 2024 року № 2425/0/15-24 була предметом перевірки в межах справи № 990/292/24. У зазначеній справі суд першої інстанції, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, дійшов висновку, що зупинення розгляду питання про звільнення ОСОБА_1 у відставку було продитковано існуванням об`єктивних фактичних та правових підстав. Відсутність рішення ВРП по суті розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення у відставку, за висновками судів, не можна розуміти як протиправну бездіяльність ВРП, так само як і створення перешкод для звільнення у відставку позивача, оскільки наявність дисциплінарної скарги, наслідком розгляду якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України, має істотне значення для розгляду заяви судді про звільнення у відставку, адже це визначає дії ВРП в такій ситуації. 
9. Суд першої інстанції, проаналізувавши норми Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) та Регламенту ВРП, затвердженого її рішенням від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 
(у редакції рішення ВРП від 21 листопада 2023 року № 1068/0/15-23; далі - Регламент), дійшов висновку, що обов`язок ВРП поновити розгляд заяви судді про відставку виникає лише після фактичного усунення обставин, що зумовили зупинення такого розгляду, тобто після завершення дисциплінарного провадження у передбачений законом спосіб.
10. За висновком суду, сплив граничного строку дисциплінарного провадження за відсутності рішення, яким це провадження завершене, не припиняє дисциплінарного провадження та автоматично не усуває підставу для зупинення розгляду питання про звільнення судді з посади у відставку.
11. Суд звернув увагу на те, що розгляд заяви судді про відставку та розгляд дисциплінарної скарги - це дві самостійні незалежні процедури. Кожна з них визначає власне коло (обсяг) питань, які підлягають встановленню державним органом, відповідно й межі ревізії дій / рішень цього органу з боку суду адміністративної юрисдикції. 
12. На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки станом на час розгляду справи не відпали обставини, які стали підставою для зупинення ВРП розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення у відставку.
Короткий зміст та обґрунтування апеляційної скарги 
13.  ОСОБА_1 не погодився з рішенням Касаційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року і подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
14. На обґрунтування своїх вимог позивач, заперечуючи висновки суду першої інстанції щодо прерогативи «бездоганної репутації судді» для відставки, посилався на те, що предметом цього спору була не суть дисциплінарного провадження, а факт незаконної тривалості процедури, яка зробила неможливим реалізацію права на відставку. Позивач наполягає, що дисциплінарне провадження не здійснюється протягом півтора - двох років, що означає, що ВРП не виконала власного повноваження, прямо визначеного законом. Саме тому, за доводами позивача, після спливу законодавчо встановленого строку розгляду дисциплінарної справи ВРП зобов`язана була поновити розгляд заяви ОСОБА_1 про відставку.
15. Позивач звертає увагу на відсутність процесуальних механізмів для оскарження дій або бездіяльності Дисциплінарної палати до моменту ухвалення нею рішення. Тобто позивач позбавлений можливості впливати на строки дисциплінарного розгляду або вимагати його закриття, натомість ВРП допускає протиправну бездіяльність, що створює для позивача стан правової невизначеності. Зазначене свідчить про порушення вимог як Конституції України, так і Конвенції. 
Узагальнений виклад позиції ВРП
16. ВРП у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року - без змін.
17. Заперечуючи проти доводів і вимог апеляційної скарги, ВРП звертає увагу, що тривалість зупинення розгляду питання про звільнення судді ОСОБА_1 у відставку обмежена періодом розгляду дисциплінарної справи. За змістом 
пункту 5.22 Регламенту поновлення розгляду зупиненої справи можливе лише після усунення обставин, що зумовили її зупинення. 
18. Тому, на переконання ВРП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у ВРП немає підстав для поновлення розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення у відставку, а доводи про недотримання строків дисциплінарного провадження не можуть перевірятися в межах цієї справи. 
Доводи ОСОБА_1 , викладені у додаткових поясненнях
19. 04 травня 2026 року до Великої Палати Верховного Суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , подані його представником - адвокатом Панченко О. О. Позивач звертає увагу на практику Великої Палати Верховного Суду (постанови від 09 квітня 2026 року у справі № 990/98/25, від 11 вересня 2025 року у справі № 990SCGC/22/24), відповідно до якої (за доводами позивача) дворічна тривалість дисциплінарного провадження порушує конституційну гарантію судді, який має достатній стаж, на відставку.
Рух апеляційної скарги 
20. Ухвалою від 04 березня 2026 року Велика Палата Верховного Суду відкрила провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року.
21. Ухвалою від 25 березня 2026 року Велика Палата Верховного Суду відмовила в задоволенні клопотання, заявленого в апеляційній скарзі, про розгляд апеляційної скарги за особистої участі уповноваженого представника ОСОБА_1., а справу призначила до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
22. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Обставини справи, які установив суд першої інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини
23. Згідно з Указом Президента України від 03 жовтня 2008 року № 901/2008 «Про призначення суддів» ОСОБА_1. призначено на посаду судді Окружного адміністративного суду міста Києва в межах п`ятирічного строку.
24. Верховна Рада України Постановою від 06 жовтня 2011 року № 3835-VI «Про обрання суддів» обрала ОСОБА_1 суддею Окружного адміністративного суду міста Києва безстроково.
25. Законом України від 14 липня 2021 року №1635-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо порядку обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя та діяльності дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя» (далі - Закон № 1635-IX) внесено зміни до Закону № 1798-VIII, зокрема в частині здійснення дисциплінарних проваджень щодо суддів. З моменту набрання чинності Законом № 1635-IX, тобто з 05 серпня 2021 року, здійснення дисциплінарних проваджень щодо суддів зупинено.
26. 17 травня 2022 року до ВРП надійшла дисциплінарна скарга Маселка Р. А. від 15 травня 2022 року (вхідний № М-6/29/7-22) про вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), а саме: допущення суддею поведінки, що підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
27. 19 жовтня 2023 року у зв`язку з ухваленням Закону України від 06 вересня 2023 року № 3378-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо зміни статусу та порядку формування служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя» (далі - Закон № 3378-IX)та Закону України від 09 серпня 2023 року № 3304-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо негайного відновлення розгляду справ стосовно дисциплінарної відповідальності суддів» (далі - Закон № 3304-ІХ) дисциплінарну функцію ВРП відновлено.
28. На цій підставі дисциплінарну скаргу Маселка Р. А. щодо судді ОСОБА_1 від 15 травня 2022 року (вхідний № М-6/29/7-22) заново розподілено і передано у провадження члену ВРП ОСОБА_3 для здійснення попередньої перевірки.
29. 02 липня 2024 року до ВРП надійшла заява ОСОБА_1 від 02 липня 2024 року про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.
30. Ухвалою від 24 липня 2024 року Третя Дисциплінарна палата ВРП відкрила дисциплінарну справу за скаргою Маселка Р. А. стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 .
31. Ухвалою від 08 серпня 2024 року №2425/0/15-24 ВРП зупинила розгляд заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у відставку на час розгляду дисциплінарної скарги Маселка Р. А. від 15 травня 2022 року № М-6/29/7-22.
32. Зміст спірних у цій справі правовідносин полягає в тому, що, на переконання позивача, строк розгляду дисциплінарної справи, який до того ж не продовжувався, сплинув, як наслідок, виникли підстави для закриття дисциплінарного провадження. Такі обставини також є підставою для поновлення розгляду заяви про відставку, чого, однак, ВРП не зробила. Натомість, за позицією ВРП, єдиною підставою для поновлення розгляду заяви судді про звільнення у відставку є усунення обставин, що зумовили його зупинення. Враховуючи, що дисциплінарне провадження за скаргою ще триває, то підстави для поновлення розгляду заяви про відставку не настали.
Норми права, які регулюють спірні правовідносини
33. Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 6 частини шостої статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є: порушення суддею вимог щодо несумісності; вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням; 6) порушення обов`язку підтвердити законність джерела походження майна.
34. За частиною першою статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4); здійснює інші повноваження, визначені цією Конституцією та законами України (пункт 9).
35. Згідно із частинами першою, другою статті 112 Закону № 1402-VIII суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою 
статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює ВРП у порядку, встановленому Законом № 1798-VIII.
36. Відповідно до частин першої, третьої - п`ятої статті 116 Закону № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до ВРП, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.
37. Відповідно до частини першої статті 55 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої 
статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.
38. За частиною третьою статті 55 Закону № 1798-VIII ВРП має право зупинити розгляд питання про звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, на час розгляду скарги або заяви, наслідком якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України.
39. За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 1 та 4 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП ухвалює вмотивоване рішення (частина четверта статті 55 Закону № 1798-VIII).
40. Відповідно до частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі: 1) вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 2) порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна.
41. Як передбачено в частині дев`ятій статті 109 Закону № 1402-VIII істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, факт того, що суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду 
(пункт 1).
42. За частиною другою статті 42 Закону № 1798-VIII (у редакції, викладеній згідно із Законом № 1635-ІХ, який набрав чинності 05 серпня 2021 року) дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати ВРП. Дисциплінарне провадження розпочинається після отримання скарги щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону № 1402-VIII, або за ініціативою Дисциплінарної палати ВРП чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.
43. Згідно із частиною третьою статті 42 Закону № 1798-VIII (у редакції, викладеній згідно із Законом № 1635-ІХ) дисциплінарне провадження включає: 1) попереднє вивчення матеріалів, що мають ознаки вчинення суддею дисциплінарного проступку, та прийняття рішення про відкриття дисциплінарної справи або відмову у її відкритті; 2) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.
44. Закон № 1635-IX, як уже згадувалося, набрав чинності 05 серпня 2021 року, тож конкурс на зайняття посад дисциплінарних інспекторів ВРП мав бути оголошений не пізніше 05 серпня 2022 року. Однак конкурс не був оголошений.
45. У період з 22 лютого 2022 року по 12 січня 2023 року ВРП не мала повноважного складу (менше 15 членів).
46. У зв`язку з повномасштабною збройною агресію російської федерації на всій території України запроваджено з 24 лютого 2022 року воєнний стан.
47. Наведені обставини у сукупності спричинили те, що служба дисциплінарних інспекторів у складі ВРП не була утворена і, як наслідок, дисциплінарні скарги щодо суддів не розглядалися.
48. У подальшому, враховуючи законодавчі зміни, ВРП рішенням від 10 грудня 2024 року визначила, що днем початку роботи служби дисциплінарних інспекторів ВРП є 23 грудня 2024 року.
49. Відповідно до пунктів 16.1-16.3 глави 16 розділу ІІ Регламенту питання про звільнення судді з підстав: неспроможності виконувати повноваження за станом здоров`я (пункт 1 частини шостої статті 126 Конституції України); подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України) розглядається Радою на засіданні у пленарному складі.
Заява про відставку або про звільнення за власним бажанням подається суддею до Ради.
Підготовку питань, пов`язаних зі звільненням судді з посади, здійснює доповідач, визначений автоматизованою системою розподілу справ. 
Підготовка до розгляду питання про звільнення судді з посади доручається члену Ради, на розгляді в якого вже перебуває питання про звільнення судді з посади з інших підстав.
При вирішенні питання про звільнення судді з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку стаж роботи на посаді судді обраховується з дати призначення (обрання) судді на посаду по дату ухвалення Радою відповідного рішення або по дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням суддею шістдесяти п`яти років.
За результатами попереднього розгляду заяви про звільнення судді доповідач складає висновок.
50. За пунктами 16.8, 16.9 глави 16 розділу ІІ Регламенту розгляд питання про звільнення судді з посади відповідно до пунктів 1, 4 частини шостої 
статті 126 Конституції України може бути зупинено Радою на час розгляду скарги або заяви, наслідком якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України.
Питання про звільнення судді за загальними обставинами розглядається у строк, визначений частиною третьою статті 116 Закону № 1402-VIII.
51. Розглядаючи правовідносини, пов`язані з одночасним розглядом дисциплінарної скарги щодо дій судді та поданням ним заяви про звільнення його у відставку, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 9901/75/19 зазначила, що у такому випадку пріоритетному застосуванню підлягає норма, яка передбачає зупинення розгляду питання про звільнення судді з посади з визначеної пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підстави до закінчення розгляду наявних дисциплінарних скарг на дії цього судді. 
52. У постанові від 26 червня 2025 року у справі № 990/292/24 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи наведені вище норми права у правовідносинах, пов`язаних із зупиненням розгляду заяви ОСОБА_1 у відставку, сформулювала такі висновки.
53. ВРП під час розгляду питання про звільнення ОСОБА_1 у відставку на підставі його заяви мала законні підстави для зупинення розгляду цього питання. При цьому немає обґрунтованих підстав вважати, що передумовою ухвалення рішення про зупинення є дослідження питання щодо правомірності (обґрунтованості) відкриття дисциплінарної справи, а також можливість настання у підсумку дисциплінарної відповідальності.
54. Відкриття дисциплінарної справи як таке має значення, однак оцінка її обґрунтованості не може надаватися в межах іншої процедури, в якій вирішується питання про звільнення цього судді у відставку.
55. «Вихід» ВРП за межі місячного строку, як і відсутність рішення по суті розгляду заяви ОСОБА_1 від 02 липня 2024 року, не можна розуміти як протиправну бездіяльність ВРП, так само як створення перешкод для звільнення у відставку позивача, оскільки наявність дисциплінарної скарги, наслідком (розгляду) якої може бути звільнення судді з посади з підстав, визначених пунктами 2, 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України (у розумінні положень частини третьої статті 55 Закону № 1798-VIII), має істотне значення для розгляду заяви судді про звільнення у відставку, адже це визначає дії ВРП в такій ситуації.
Оцінка висновків Касаційного адміністративного суду та аргументів учасників справи
56. Суд першої інстанції визначився, що ключовим у цій справі є питання наявності / відсутності підстав для поновлення розгляду заяви ОСОБА_1 про відставку після заявленого позивачем спливу установленого законом граничного строку розгляду дисциплінарної скарги. 
57. Як уже зазначалося, правомірність зупинення розгляду заяви про відставку підтверджена судовими рішеннями у справі № 990/292/24, які набрали законної сили. 
58. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у розмінні частини третьої статті 55 Закону № 1798-VIII і пункту 16.8 Регламенту зупинення розгляду заяви про відставку триває протягом розгляду дисциплінарної скарги, тобто до отримання результату, який може вплинути на вирішення питання про звільнення судді з посади у відставку. Відповідно, обов`язок ВРП поновити розгляд заяви судді про відставку виникає після фактичного усунення обставин, що зумовили зупинення такого розгляду, тобто після завершення дисциплінарного провадження у передбачений законом спосіб.
59. Суд першої інстанції обґрунтовано врахував практику Великої Палати Верховного Суду (постанови від 26 червня 2025 року у справі № 990/292/24, від 10 липня 2025 року у справі № 990/146/23) про те, що недотримання порядку / процедури розгляду дисциплінарної скарги (у зіставленні зі змінами у законодавстві, які вплинули на виконання ВРП дисциплінарної функції) стосуються обставин дисциплінарного провадження, тому можуть бути предметом розгляду (оцінювання) лише в межах названої [дисциплінарної] процедури. Суд не може оцінювати дій / рішень ВРП (її дисциплінарної палати) щодо розгляду дисциплінарних скарг. Закон № 1798-VIII визначив порядок оскарження рішень дисциплінарної палати ВРП за наслідками розгляду дисциплінарної справи, у який суд не може втручатися, спираючись на пов`язаність (обумовленість) спору щодо звільнення судді у відставку з наявністю щодо цього самого судді дисциплінарної справи.
60. Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2026 року у справі № 990/3/25 зазначала, що під час перегляду рішення Ради про звільнення судді за особливими обставинами суд не може давати оцінку обставинам та фактам, які були підставою для ухвалення рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
61. Подібний висновок Велика Палата Верховного Суду викладала, зокрема, у постановах від 06 березня 2025 року у справі № 990/223/24, від 21 липня 2025 року у справі № 990/283/24 та від 20 листопада 2025 року у справі № 990/178/24.
62. Суть висловлених ОСОБА_1 претензій до ВРП полягає саме в тому, що її дисциплінарний орган тривалий час не розглядає дисциплінарну скаргу, яка надійшла ще у травні 2022 року, а провадження у дисциплінарній справі було відкрито ще у липні 2024 року і рішення в цьому дисциплінарному провадженні відсутнє дотепер. Саме бездіяльність дисциплінарного органу покладена в основу підстав позову.
63. Однак Велика Палата Верховного Суду вважає, що як для констатації бездіяльності дисциплінарного органу, так і для констатації спливу тих строків, про які каже позивач, необхідним є втручання саме в дисциплінарне провадження, яке здійснюється Третьою Дисциплінарною палатою ВРП, шляхом встановлення, дослідження і оцінки етапів, що в ньому здійснені (здійснюються). Натомість предметом спору в цій справі є бездіяльність ВРП щодо непоновлення розгляду заяви про відставку, який був зупинений ухвалою ВРП від 08 серпня 2024 року, і під час розгляду питання наявності / відсутності підстав для вчинення такої дії [поновлення розгляду] суд обмежений дослідженням підстав, з яких розгляд заяви був зупинений і чи відпали такі обставини. 
64. Не спірною в межах цієї справи є обставина відсутності на момент ухвалення рішення судом першої інстанції кінцевого рішення у дисциплінарній справі, до вирішення якої було зупинено розгляд заяви ОСОБА_1 про звільнення у відставку. Відповідно, як правильно зазначив суд першої інстанції, підстави для поновлення розгляду такої заяви як станом на час звернення до суду із цим позовом, так і станом на час розгляду справи судом першої інстанції не настали. Зазначене свідчить про відсутність з боку ВРП протиправної бездіяльності, як наслідок, і відсутність підстав для зобов`язання її поновити такий розгляд.
65. Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами позивача про те, що тривалість розгляду дисциплінарної скарги об`єктивно впливає на тривалість розгляду його заяви про відставку. Однак спонукати дисциплінарний орган ВРП до пришвидшення розгляду дисциплінарної скарги чи знівелювати його задля швидшої реалізації права на відставку позивач у такий спосіб (шляхом звернення до суду з цим позовом) не може, інакше це порушує інстанційність розгляду питань, пріоритетність яких встановлена законом.
66. Фактично позивач у такий спосіб намагається вплинути на хід дисциплінарного провадження, яке стало перешкодою для реалізації права на відставку, і в судовому порядку (поза межами встановлених законом процедур) довести наявність порушень з боку дисциплінарного органу. Однак в умовах, коли фактичним предметом спору позивач визначив бездіяльність ВРП щодо непоновлення розгляду заяви про відставку, такі підстави позову, як і їх оцінка судом, виходять за межі повноважень суду в цій справі.
67. У цьому контексті Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що розгляд заяви судді про відставку та розгляд дисциплінарної скарги - це дві самостійні, незалежні процедури. Кожна з них визначає власне коло (обсяг) питань, які підлягають встановленню спеціальним на те органом, відповідно й межі ревізії дій / рішень цього органу з боку суду адміністративної юрисдикції.
68. Відповідно, розглядаючи в межах цієї справи заявлене позивачем порушення права на відставку, суд не може вдаватись до оцінки правомірності дій дисциплінарного органу ВРП у дисциплінарному провадженні відносно ОСОБА_1 , яке триває як на момент подання цього позову, так і на момент ухвалення судом рішення у справі. 
69. Посилання позивача на наявність ознак порушення вимог Конвенції Велика Палата Верховного Суду відхиляє, оскільки, по-перше, правомірність зупинення розгляду заяви про звільнення судді у відставку підтверджена судовими рішеннями у справі № 990/292/24, а по-друге, для позивача цілком зрозумілим і передбачуваним було те, що розгляд його заяви про звільнення у відставку зупинений саме на час розгляду дисциплінарної справи. Відповідно, відсутність кінцевого рішення у дисциплінарній справі унеможливлює поновлення розгляду його заяви про відставку.
70. З урахуванням викладеного Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
71. Велика Палата Верховного Суду вважає безпідставними доводи позивача, викладені у додаткових поясненнях, оскільки вони не свідчать про те, що відпали обставини, які стали підставою для зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 про відставку. Посилання позивача на постанови від 09 квітня 2026 року у справі № 990/98/25, від 11 вересня 2025 року у справі № 990SCGC/22/24 Велика Палата Верховного Суду відхиляє, оскільки у зазначених справах не досліджувалося питання поновлення розгляду заяви про відставку, зупиненого на підставі частини третьої статті 55 Закону № 1798-VIII, за відсутності рішення дисциплінарного органу у дисциплінарному провадженні.
72. Більш того, згідно з інформацією, розміщеною на офіційному сайті ВРП (https://hcj.gov.ua/doc/doc/58033), Перша Дисциплінарна палата ВРП ухвалила рішення від 23 березня 2026 року № 460/1дп/15-26, яким за наслідками розгляду іншої скарги Маселка Р. А. (вх. № М-6/46/7-22) притягнула суддю Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
73. Інші доводи та міркування, висловлені учасниками справи, не впливають на висновки Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
74. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
75. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права (частина перша статті 316 КАС України).
76. Оскільки Касаційний адміністративний суд розглянув справу з правильним застосуванням норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у рішенні висновків, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки щодо розподілу судових витрат
77. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
78. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 січня 2026 року у справі № 990/288/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач М. М. Гімон 
Судді:	О. О. Банасько О. В. Білоконь О. Л. Булейко А. А. Ємець Л. Ю. Кишакевич В. В. Король О. В. Кривенда		М. В. Мазур Н. М. Мартинюк К. М. Пільков С. О. Погрібний Н. С. Стефанів О. В. Ступак М. Ю. Тітов І. В. Ткач