Справа № 755/8018/25 
Категорія 69 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року
Подільський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Будзан Л.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Костогриз В.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, які позивач сплачує на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/3 частини всіх видів його доходу до 1/8 частини.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2019 у справі № 755/4387/19 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач вказує, що на даний час у нього є ще двоє дітей: ОСОБА_4 , 2023 року народження та ОСОБА_5 , 2019 року народження, які також потребують утримання позивача, як батька. Так, відповідно до судового наказу Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2023 у справі № 295/15399/23, позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народжено від іншої жінки, у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2022 у справі № 308/3445/22, позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого від іншої жінки, у вигляді твердої грошової суми в розмірі 1 050,00 грн. Крім того, виконавчою службою було відкрито шість виконавчих проваджень, в яких позивач є боржником, та в яких позивач зобов`язаний сплачувати кошти на користь стягувачів, що значно ускладнило та змінило матеріальне становище позивача. Посилаючись на викладене, позивач вказує на наявність підстав для зменшення розміру аліментів, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду із даним позовом.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2025, позов було передано за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2025, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д.
Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 19.06.2025, позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2025, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленям (викликом) сторін.
В липні 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що із наданих позивачем доказів щодо відкритих виконавчих проваджень не можливо встановити та оцінити розмір заборгованості позивача, як боржника, перед стягувачами, а відтак посилання позивача про надмірний тягар зобов`язань, які підлягають виконанню перед стягувачами є недоведеними. Крім того, відсутні докази погіршення майнового стану позивача, оскільки, відповідно до довідок про доходи, позивач офіційно працює та розмір його доходу не зменшився, а навпаки збільшився. Наведене в сукупності свідчить про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі судового рішення із позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В липні 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що наявність інших дітей та комплекс інших обставин (боргові зобов`язання, мінливий розмір доходу, відсутність нерухомого та рухомого майна) свідчать про необхідність зменшення розміру аліментів, що відповідатиме принципу справедливості, пропорційності та рівності усіх дітей у праві на утримання.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2025, клопотання представника відповідача про повернення позову, було залишено без задоволення.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно вказав, що за час перебування в провадженні суду даного спору у нього в 2025 році народився син, на утримання якого за судовим наказом позивач зобов`язаний також сплачувати кошти.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, як викладені у письмовому відзиві на позов.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Чернігові, є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта та копією витягу з Реєстру територіальної громади.
Відповідач ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Києві, є громадянкою України та зареєстрована із 22.04.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , та її батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2019 у справі № 755/4387/19, позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18.03.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , та його батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2022 у справі № 308/3445/22, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді твердої грошової суми у розмірі 1050,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят гривень 00 копійок), але не менше, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.03.2022 і до досягнення дитиною повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , та її батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Відповідно до судового наказу Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2023 у справі № 295/15399/23, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 були стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2023 та до досягнення дитиною повноліття.
В матеріалах справи наявні документи, які вказують на відкриття в період із 2021-2023 р.р. шести виконавчих проваджень про примусове виконання виконавчих листів, виданих Дніпровським районним судом м. Києва та Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення із ОСОБА_1 на користь стягувачів коштів за договорами кредиту та позики.
Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_7 та його батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Відповідно до судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2025 у справі № 752/20215/25, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 були стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.08.2025 р., до досягнення дитиною повноліття.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач вказував, що після винесення в 2019 році рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_13 , його сімейний стан змінився, він має утримувати ще трьох малолітніх дітей, сплачуючи на їх користь аліменти, присуджені в судовому порядку, а стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від його заробітку порушуватиме рівність прав всіх дітей на забезпечення їм достатнього рівня життя.
Крім того, позивач вказує, що його матеріальне становище значно погіршилось, він має мінливий дохід та, окрім сплати аліментів на утримання дітей, він вимушений сплачувати кошти на погашення боргових зобов`язань в рамках виконавчих проваджень, відкритих з примусового виконання судових рішень про стягнення з нього коштів за договорами кредиту та позики.
Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала, що наявність інших дітей на утриманні позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів, а погіршення його матеріального стану належними доказами не доведено.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частинами другою, третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).
При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, а дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
Крім того, відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2817 гривень, а дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Згідно з частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Отже, зі змісту статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Верховний Суд неодноразово у своїх постанова, зокрема, від 28 травня 2021 року (справа № 715/2073/20) вказував, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів позивач зазначав, що в нього погіршилось матеріальне становище та змінився сімейний стан, та він має на утриманні ще трьох малолітніх дітей.
Так, відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення в 2019 році рішення про стягнення із позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_13 , 2010 р.н., у позивача від інших жінок народилось троє дітей: ОСОБА_14 , 2019 р.н., ОСОБА_15 , 2023 р.н., ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання яких за судовими рішенням, із позивача було також стягнуто аліменти в примусовому порядку.
При вирішенні даного спору, та визначенні розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.
При зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.
Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. 
Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.
За таких обставин, а також приймаючи до уваги те, що на час розгляду даного спору у позивача, окрім доньки ОСОБА_13 , також на утриманні наявні ще троє дітей, 2019 року народження, 2023 року народження, та 2025 року народження, та законодавцем визначена рівність прав всіх дітей на належне матеріальне утримання, а відтак суд дійшов до висновку, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів та доводи позову в цій частині є слушними.
Окремо, при вирішенні даного спору, суд приймає до уваги те, що у позивача наявний ряд боргових зобов`язань, та в межах виконавчих проваджень в примусовому порядку із позивача, як боржника, стягуються кошти на користь стягувачів, що в сукупності зі сплатою позивачем аліментів на всіх чотирьох дітей, на переконання суду, вказує на погіршення його матеріального становища.
Також суд приймає до уваги те, що стороною відповідача твердження позивача про наявність підстав для зменшення розміру аліментів з огляду на кількість дітей, які перебувають на утриманні позивача, достатніми доказами не спростовано, як і не надано доказів потреби дитини ОСОБА_13 , 2010 р.н. в отриманні аліментів саме в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) позивача, який було присуджено до стягнення в 2019 році на її утримання та утримання її сестри ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка на час даного спору досягла повноліття.
Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог, та доводи сторони відповідача, наведені в обґрунтування заперечень на позов, не спростовують наведених висновків суду. 
Так, судом при вирішенні даного спору також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
При прийнятті рішення суд також враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги рівний обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, неприпустимість покращення майнового стану платника аліментів за рахунок зменшення їх розміру, враховуючи наявність у позивача ще трьох малолітніх дітей на момент розгляду даного спору, рівність прав кожної дитини на належне матеріальне утримання, часткову доведеність позивачем інших обставин для зменшення розміру аліментів, а відтак суд дійшов висновку, що у даному спорі наявні підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються із позивача, відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20.05.2019 у справі № 755/4387/19 на утримання доньки ОСОБА_3 , а тому з огляду на принципи справедливості, пропорційності та рівності усіх дітей у праві на утримання, суд вважає, що із позивача на користь відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20.05.2019 (справа №755/4387/19) про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні ім`я та найменування сторін:
позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено 15 червня 2026 року.

Суддя         Л.Д. Будзан