Номер провадження: 22-з/813/125/26 
Справа № 522/17529/23
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Сєвєрової С.О., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Верховець Ксенії Сергіївни про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат по цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, в якому просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 227 330,17 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.
Позов обґрунтовано тим, що 13.08.2023 року за фактичною адресою АДРЕСА_1 , управління якою здійснює ТОВ «КК «Порто-Франко», на автомобіль позивача Mitsubishi Outlander, НОМЕР_1 , який знаходився на майданчику для паркування, утримання якого здійснює КП «Одестранспарксервіс», впало дерево. Це призвело до механічних пошкоджень автомобіля. Вартість матеріального збитку складає 227 330,17 грн. Про факт падіння дерева на автомобіль було повідомлено поліцію. Наслідки падіння дерева зафіксовані фотознімками, зробленими самим власником автомобіля. Позивач самостійно з`ясовував хто є балансоутримувачем території та дерева, що впало. ТОВ «КК «Порто-Франко» відповіло, що здійснює управління багатоквартирними будинками та прибудинковими територіями за цією адресою, однак утримання зелених насаджень не відноситься до його послуг, на балансі ТОВ не перебувають, тому підприємство не відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. КП «Міськзелентрест» також повідомило, що зелені насадження адресою АДРЕСА_2 не перебувають на його балансі, не утримуються ним. Рішенням виконавчого комітету ОМР №102 від 14.02.2008 «Про утримання зелених насаджень в м. Одесі» не визначено адресу АДРЕСА_2 та балансоутримувача за цією адресою. Також земельна ділянка АДРЕСА_2 не перебуває на балансі та не обслуговується Департаментом міського господарства ОМР, КП «Міськзелентрест», не знаходиться на території, яка обслуговується ТОВ «КК «Порто-Франко», КП «Одестранспарксервіс», отже, земельна ділянка належить до земель комунальної власності. Оскільки не визначено балансоутримувача зелених насаджень (дерева), яке знаходяться за цією адресою (зелені насадження за цією адресою нікому на баланс не передавалися, договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями не укладався), позивач вважає, що відповідальність за шкоду має бути покладено на Виконавчий комітет Одеської міської ради, який мав визначити такого балансоутримувача зелених насаджень та передати відповідні зелені насадження на баланс цієї особи, уклавши з цією особою відповідний договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями. Також, у зв`язку з пошкодженням вказаного автомобіля, йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якого дію представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого дію представник ОСОБА_2 – задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року – скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задоволено.
Стягнуто з Виконавчого комітету Одеської міської ради (ЄДРПОУ 04056919) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти на відшкодування майнової шкоди у розмірі 227 330 грн.
Стягнуто з Виконавчого комітету Одеської міської ради (ЄДРПОУ 04056919) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 
26.01.2026 року, через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Верховець Ксенія Сергіївна, звернулася до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просила стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 21 625 гривень.
Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 20.01.2026 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2024 року задоволена частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2024 року скасовано, позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про стягнення шкоди задоволена.
Вимога позивача про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалась. При зверненні з апеляційною скаргою стороною позивача було повідомлено про намір відшкодування понесених правових витрат. 05.06.2025 року адвокат Верховець К.С., звернулася з окремою заявою про розподіл судових витрат. Окремо звертаю увагу Суду, що при розгляді справи у суді першої інстанції при зверненні з позовом та в подальшому в судовому засіданні, призначеному на 31.07.2024 року було усно заявлено про намір відшкодування понесених правових витрат. З огляду на задоволення апеляційної скарги позивача, вважаю, що позивач має право на відшкодування понесених ним під час розгляду даної справи витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 21 625 грн. (двадцять одна тисяча шістсот двадцять п`ять гривень), що складається з 13 125,00 грн. (тринадцять тисяч сто двадцять п`ять гривень) при розгляді справи у суді першої інстанції та 8 500,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень) при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.
До відповідної заяви адвокатом додано копію договору про надання правової допомоги, додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги від 21.08.2023 року, акт прийому-передачі наданих юридичних послуг до Додаткової угоди №1; Додаткова угода №2 до Договору про надання правової допомоги від 21.08.2023 року, акт прийому-передачі наданих юридичних послуг до Додаткової угоди №2, квитанцію від 21.08.2023 року, детальний опис наданих послуг від 31.07.2024 року, детальний опис наданих послуг від 20.01.2026 року, квитанцію від 23.08.2024 року, квитанцію від 16.01.2026 року та документи на підтвердження надіслання заяви з додатками учасникам справи.
02.03.2026 року, через систему «Електронний суд», представник Виконавчого комітету Одеської міської ради, звернувся до Одеського апеляційного суду із запереченнями на заяву про стягнення судових витрат, мотивовану тим, що категорія справ з відшкодування шкоди, завданої падінням дерев не є новою в цілому, районними судами м. Одеси та судами апеляційної інстанції вже розглядались такі справи, в тому числі, за участю Виконавчого комітету Одеської міської ради. 
Зауважує, що з доданих до заяви про ухвалення додаткового рішення документів вбачається, що вони не містять детального опису вартості кожної із зазначених адвокатом послуг, що у свою чергу, унеможливлює їх аналіз з огляду на критерії розумності та реальності витрат, а також позбавляє можливості визначення того, чи дійсно розмір таких витрат є обґрунтованим за кожну конкретну послугу. 
Вважає, що вимоги стосовно співмірності витрат зі складністю даної справи та відповідної роботи, а також її обсягом є недотриманими. Крім того, зауважує, що ті адвокатські запити, щодо яких заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу не є заявами по суті справи, а є типовими запитами, які складаються в процесі підготовки позовної заяви по кожній аналогічній справі, в яких адвокатом ставляться одні й ті самі питання, але до різних органів, а саме питання стосовно відповідальної особи за утримання території, на якій розташовані зелені насадження, навіть без зміни самого тексту запиту.
Отже, дані запити не можуть вважатись складною юридичною роботою, яка потребує додаткового правового аналізу та спеціальних професійних навичок. Крім того, адвокатом включається до витрат на правничу допомогу копіювання та оформлення додатків до позовної заяви, а також, як окрема послуга включено саме звернення до суду з позовною заявою. Однак звертає увагу суду на те, що не є правничою допомогою набір і друкування документів, копіювання додатків, надсилання документів, адже ці дії не вимагають застосування професійних знань адвоката.
З огляду на вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні заяви адвоката Верховець К.С. про ухвалення додаткового рішення у справі № 522/17529/23 щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 21 625 грн.
За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Разом з тим розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).
Тому колегія суддів вважає необхідним здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. 
Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, колегія суддів приходить до наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:
1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);
2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);
3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).
У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2023 року по справі № 390/1648/20 звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
З матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, в якому просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 227 330,17 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.
Згідно ордеру серії ВН №1276214 від 05.09.2023 року адвокат Верховець К.С. надавала правничу (правову) допомогу ОСОБА_1 у Приморському районного суду м. Одеси на підставі договору про надання правової допомоги № бн від 21 серпня 2023 року.
19.02.2024 року до суду першої інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Верховець К.С. було подано відповідь на відзив на позовну заяву.
05.03.2024 року до суду першої інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Верховець К.С. було подано письмові пояснення.
16.04.2024 року до суду першої інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Верховець К.С. було подано заяву про приєднання доказів.
10.07. 2024 року до суду першої інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Верховець К.С. було подано клопотання про приєднання доказів.
В подальшому адвокат Верховець К.С. брала участь у судових засіданнях: 16.02.2024 року, 19.03.2024 року, 11.07.2024 року, 31.07.2024 року.
Крім того, в судовому засіданні 31.07.2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Верховець К.С. до судових дебатів усно заявлено про відшкодування витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а також у позові зазначено, що попередні (орієнтовні) витрати які позивач планує понести за правову допомогу складають 13125 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якого дію представник Верховець Ксенія Сергіївна подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Крім іншого, в апеляційній скарзі скаржник просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу адвоката.
До апеляційної скарги адвокат додав ордер серії ВН № 1398025 від 29.08.2024 року, що підтверджує повноваження адвоката Верховець К.С. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді на підставі договору про надання правової допомоги № бн від 21.08.2023 року.
22.04.2025 року адвокат Верховець К.С., як представник ОСОБА_1 взяла участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що тривало близько 31 хвилину.
05.06.2025 року до суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Верховець К.С. було подано додаткові пояснення.
05.06.2025 року до суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Верховець К.С. було подано заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.
10.06.2025 року адвокат Верховець К.С., як представник ОСОБА_1 взяла участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що тривало близько 10 хвилин.
03.11.2025 року до суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Верховець К.С. було подано додаткові пояснення.
20.01.2026 року адвокат Верховець К.С., як представник ОСОБА_1 взяла участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що тривало близько 17 хвилин.
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого дію представник Верховець Ксенія Сергіївна – задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року – скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задоволено.
Стягнуто з Виконавчого комітету Одеської міської ради (ЄДРПОУ 04056919) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти на відшкодування майнової шкоди у розмірі 227 330 грн.
Стягнуто з Виконавчого комітету Одеської міської ради (ЄДРПОУ 04056919) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 
26.01.2026 року, через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Верховець Ксенія Сергіївна, звернулася до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просила стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 21 625 гривень.
Згідно наданих адвокатом доказів вбачається наступне.
Так, 21.08.2023 року між Адвокатом Верховець К.С. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого предметом договору є надання адвокатом правовничої допомоги у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинену внаслідок падіння дерева на тз державний номер НОМЕР_3 .
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що гонорар складається з суми вартості наданої правової/правничої допомоги, тарифи яких узгоджені сторона зазначені в додатковій угоді до цього договору. 
Відповідно до пункту 4.6 Договору, факт наданої правової допомоги підтверджується актом наданих послуг.
Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги від 21.08.2023 року, предметом Додаткової угоди №1 є надання юридичних послуг Адвокатом щодо представництва інтересів Клієнта у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинену внаслідок падіння дерева на тз державний номер НОМЕР_3 . 
Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 передбачено, що вартість юридичних послуг Адвоката за цією Додатковою угодою № 1 становить 350 (триста п`ятдесят) доларів США, що є еквівалентом 13 125,00 (тринадцять тисяч сто двадцять п`ять гривень нуль копійок) грн. з урахуванням ознайомлення з матеріалами й надання консультації Адвокатом, підготовки позовної зави та інших процесуальних документів від імені Клієнта; супроводу справи та участі Адвоката у судових засіданнях у справі у суді першої інстанції. 
Пунктом 3 Додаткової угоди № 1 передбачено, що оплата юридичних послуг згідно п. 2 цієї Додаткової угоди № 1 здійснюється Клієнтом наступним чином: 13 125,00 (тринадцять тисяч сто двадцять п`ять гривень нуль копійок) грн. протягом 3-х календарних днів з моменту підписання Додаткової угоди № 1 шляхом готівкового чи безготівкового розрахунку. 
31 липня 2024 року між сторонами підписано Акт прийому – передачі наданих юридичних послуг до Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги від 21.08.2023 року, згідно якого Адвокат пропонує Клієнту прийняти виконані належним чином юридичні послуги, а Клієнт приймає наступні послуги, які були здійсненні в суді першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 2 до Договору про надання правової допомоги від 21.08.2023 року від 21 серпня 2023 року, предметом Додаткової угоди № 2 є надання юридичних послуг Адвокатом щодо представництва інтересів Клієнта у справі №522/17529/23 в Одеському апеляційному суді.
Пунктом 2 Додаткової угоди № 2 передбачено, що вартість юридичних послуг Адвоката за цією Додатковою угодою № 2 становить 7 500,00 (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок) грн. з урахуванням підготовки та подання апеляційної скарги, участі в двох судових засіданнях Адвоката в Одеському апеляційному суді. 
Пунктом 3 Додаткової угоди № 2 передбачено, що оплата юридичних послуг згідно п. 2 цієї Додаткової угоди № 2 здійснюється Клієнтом наступним чином: 7 500.00 (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок) гри. протягом 3 - х календарних днів з моменту підписання Додаткової Угоди № 2 шляхом готівкового чи безготівкового розрахунку.
Пунктом 4 Додаткової угоди № 2 передбачено, що сторони дійшли згоди про погодження вартості юридичних послуг Адвоката щодо участі у наступних судових засіданнях по справі №522/17529/23 в Одеському апеляційному суді у розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень нуль копійок) грн. 
20 січня 2026 року між сторонами підписано Акт прийому – передачі наданих юридичних послуг до Додаткової угоди № 2 до Договору про надання правової допомоги від 21.08.2023 року, згідно якого Адвокат пропонує Клієнту прийняти виконані належним чином юридичні послуги, а Клієнт приймає наступні послуги, які були здійсненні в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 18 ОСОБА_1 оплатив Адвокату юридичні послуги за Договором від 21.08.2023 року, додаткова угода № 1 у розмірі 13 125 грн.
Відповідно до квитанції № б/н від 23 серпня 2024 року Фріга П.В. оплатив Адвокату юридичні послуги за Додатковою угодою № 2 до Договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2023 року у розмірі 7500 грн.
Відповідно до квитанції № б/н від 16 січня 2026 року Фріга П.В. оплатив Адвокату юридичні послуги за Додатковою угодою № 2 до Договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2023 року у розмірі 1000 грн.
Також, адвокатом Верховець К.С. до поданої заяви про ухвалення додаткової постанови додано детальний опис наданих послуг відповідно Договору про надання правової допомоги від 21.08.2023 року, Додаткової угоди № 1 від 21 серпня 2023 року, Додаткової угоди № 2 від 21 серпня 2024 року в Приморському районному суді м. Одеси та Одеському апеляційному суді, де вказано вид надання правової допомоги та фактично затрачений час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є позивачем у справі та під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій користувався послугами адвоката Верховець К.С.
У ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачем досягнуто мети подання апеляційної скарги, зокрема рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким задоволено позов.
26.01.2026 року, через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Верховець Ксенія Сергіївна, звернулася до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, а також подано докази таких витрат.
Оскільки сплив встановленого процесуальним законом 5-ти денного строку після ухвалення 20.01.2026 року Одеським апеляційним судом судового рішення у справі, припав на неділю 25.01.2026 року (вихідний день), внаслідок чого згідно з ч. 3 ст. 124 ЦПК України останнім днем такого процесуального строку є перший після нього робочий день, тобто в даному випадку 26.01.2026 року.
Заява про ухвалення додаткового рішення була подана саме 26.01.2026 року, тобто в строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
За таких обставин, наявні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу.
Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
Апеляційний суд вважає, що надані стороною позивача докази на підтвердження витрат, зокрема на професійну правничу допомогу в суді першої інстанцій у розмірі 13125,00 грн, підтверджують дійсність, обґрунтованість і співмірність понесених судових витрат відповідно складності справи, значення розгляду справи для сторін, наданим адвокатом обсягом послуг, а також відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що справа з підстав розгляду спору по суті перебувала у провадженні суду першої інстанції з вересня 2023 року по липень 2024 року, під час якого представником позивача у справі подавалися процесуальні документи, зокрема позовна заява, відповідь на відзив на позов, заява та клопотання про приєднання доказів, а також взято участь у 4-х судових засіданнях, а саме: 16.02.2024 року, 19.03.2024 року, 11.07.2024 року та 31.07.2024 року.
Слід зазначити, що представником позивача під час розгляду справи не вчинялись дії, що могли призвести до затягування розгляду справи або надання тверджень та заперечень щодо певних обставин, без надання відповідних доказів на підтвердження своєї позиції.
При цьому приймаючи до уваги критерії розумності і співмірності судових витрат, апеляційний суд зазначає, що вказані стороною позивача витрати до стягнення з відповідача, зокрема на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанцій у розмірі 8 500 грн., є такими, що в повній мірі не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.
З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга у справі подана та підписана адвокатом Верховець К.С. від імені ОСОБА_1 , яка представляла інтереси позивача в суді першої інстанції у цій справі і є обізнаною із законодавством, яким врегульовуються спірні правовідносини та судовою практикою, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг зусиль адвоката в межах повторного вивчення обставин справи, законодавства, яким врегульовані спірні відносини та судової практики, яка склалась при розгляді аналогічних чи близьких за змістом справ.
Колегія суддів зауважує, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат, зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Так, апеляційний суд вважає частково слушними посилання сторони відповідача про завищений розмір заявлених позивачем судових витрат на правову допомогу щодо складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.
Ураховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу, предмет та ціну позову, який судом задоволено, типовість обставин справи, щодо яких існує стабільна судова практика, апеляційний суд зазначає, що вказані представником позивача витрати до стягнення з відповідача, зокрема на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 8500грн, є такими, що у повній мірі не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.
Так, судові засідання у цій справі відбулися тричі - 22.04.2025 року, 10.06.2025 року, 20.01.2026 року.
Судове засідання 22.04.2025 року в якому приймала участь адвокат Верховець К.С. Д.О., як представник ОСОБА_1 , тривало близько 31 хвилину.
Судове засідання 10.06.2025 року в якому приймала участь адвокат Верховець К.С. Д.О., як представник ОСОБА_1 , тривало близько 10 хвилин.
Судове засідання 20.01.2026 року в якому приймала участь адвокат Верховець К.С. Д.О., як представник ОСОБА_1 , та на якому розглянуто справу тривало близько 17 хвилин.
Водночас, заявлений адвокатом Верховець К.С. в детальному опису наданих послуг, відповідно до Договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2023 року, фактично затрачений час на участь у трьох судових засіданнях у розмірі 3-х годин, не підтверджуються матеріалами справи.
Таким чином, зважаючи на участь адвоката Верховець К.С. в трьох судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає доведеним витрати часу адвоката на представництво інтересів клієнта під час розгляду справи у загальному розмірі 1 година.
Ураховуючи те, що вивчення документів, формування правової позиції по даній справі, а також, підготовка апеляційної скарги, не вимагали великого обсягу аналітичної й технічної роботи, приймаючи до уваги співмірність суми із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також кінцевий результат розгляду справи, апеляційний суд вважає справедливим стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем у судах першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 17 128 гривень.
За таких підстав, колегія суддів, з огляду на подані стороною позивача докази на підтвердження витрат, понесених останнім у зв`язку з розглядом справи, застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 137 ЦПК України, а також фактичний об`єм виконаної роботи та її складність, доходить висновку про часткове задоволення заяви адвоката Верховець К.С. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, зокрема за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 17 128 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Верховець Ксенії Сергіївни про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат – задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову.
Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (ЄДРПОУ 04056919) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в судах першої інстанції у розмірі 13 128 гривень та апеляційної інстанцій у розмірі 4 000 гривень, що у сумі становить 17 128 (сімнадцять тисяч сто двадцять вісім) гривень.
В іншій частині заяви – відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Головуючий         О.М. Таварткіладзе

Судді:          Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова