Справа № 211/4690/25
Провадження № 2/211/272/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Рагозіної С.О., 
за участі секретаря Мариненко Е.П., 
за відсутності сторін,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник - адвокат Чабан Ірина Володимирівна до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -
В С Т А Н О В И В:
До Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник - адвокат Чабан Ірина Володимирівна до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.
В обґрунтування позовних вимог адвокатом Чабан І.В. зазначено, що 03 січня 2025 року близько 21 год. 40 хв., в темний час доби, водій військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки "Nissan X-TRAIL", р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині вулиці Олекси Тихого в місті Дружківка Краматорського району Донецької області з боку міста Краматорськ в напрямку селища Олексієво-Дружківка та в ході руху в районі будинку №189 по вулиці Олекси Тихого, проїжджаючи ділянку дороги, яка має заокруглення ліворуч відносно напрямку його руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїжджої частини праворуч відносно напрямку свого руху, де з`їхав в кювет.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пасажир вказаного автомобіля капітан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження, від який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у лікарні міста Дружківка.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1 причиною смерті ОСОБА_5 стала тупа травма живота, яка супроводжувалась розривами брижі тонкого кишківника та ускладнилась розвитком внутрішньочеревної кровотечі, згідно даних медичних документів, та недокрів`я внутрішніх органів та стоїть у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Таким чином, між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями та настання його смерті існує прямий причинно- наслідковий зв`язок.
За фактом ДТП Слідчим управлінням ГУНП в Донецькій області 04.01.2025 р. внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025050000000013.
Станом на сьогодні досудове розслідування в кримінальному провадженні завершено та розпочато судовий розгляд кримінального провадження, справа №211/1927/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками вчинення
кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який триває досі. 
Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди
близьким родичам загиблого, зокрема: дружині ОСОБА_1 ; синові ОСОБА_2 ; матері ОСОБА_3 .
В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, малолітня дитина, дружина
та матір потерпілого зазнали шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача, у розмірі та з підстав викладених нижче. 
Представник позивачів надіслав на поштову адресу Відповідача повідомлення про
настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України № 3720-IX від 21.05.2024 р., із заявами на регламентну виплату.
Серед заявлених Позивачами до відшкодування вимог, містились: 200 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої ч. 3 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р.; 288 000,00 грн в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для малолітньої дитини потерпілого, встановленої ч. 2 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р.
Відповідачем прийнято рішення про виплату регламентної виплати на користь ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах ОСОБА_2 у розмірі 244 000,00 грн (з них 100 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 144 000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника) та на користь ОСОБА_3 50 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. 
Своє рішення Відповідач аргументував тим, що оскільки відсутні відомості про батька загиблого, відповідно розрахунок регламентної виплати здійснюється з урахуванням частки по втраті годувальника та моральної шкоди яка б могла припадати на батька загиблого. Тобто, Відповідач зарезервував 1/2 частки мінімального розміру регламентної виплати у зв`язку з втратою годувальника 144 000,00 грн та 1/4 частку моральної шкоди 50 000,00 грн для батька потерпілого, який зі слів Позивачів перебуває в
Російській Федерації.
Вищезазначене рішення Відповідача про виділення часток регламентної виплати суперечить правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в Постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №521/9280/18 від 26.11.2024 року та Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р.
Станом на дату написання цієї позовної заяви, Відповідачем не прийнято обґрунтованого рішення про часткову відмову в її здійсненні у строки встановленні законодавстом, тільки на підставі переписки з особистого кабінету потерпілого з уповноваженою особою МТСБУ, можна було зробити висновок, щодо виділення часток регламентної виплати, що в свою чергу і стало підставою для звернення Позивачів в Суд за захистом свого порушеного права на регламентну виплату.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Nissan X-TRAIL", FUS962 незастрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну Позивачам,
відповідно до Закону України №3720-IX від 21.05.2024 р., покладається на Відповідача, як на гаранта відшкодування шкоди заподіяної потерпілим особам внаслідок дорожньо-транспортних пригод.
Станом на дату складення цієї позовної заяви, із заявами на регламентну виплату звернулися лише: дружина, яка також як законний представник діє в інтересах малолітнього сина загиблого та матір загиблого. Також, на адресу Відповідача було надіслано заяви від Позивачів, в яких зазначено, що батько загиблого знаходиться на території Російської Федерації, впродовж останніх тридцяти років.
Загальна сума регламентної виплати з якою звернувся Представник позивачів становить 488 000,00 грн, тобто заявлений розмір відшкодування знаходиться в межах страхових сум встановлених чинним законодавством (500 000,00 грн.).
Жодних вимог про відшкодування моральної шкоди, шкоди пов`язаної із втратою годувальника інші особи до Відповідача не пред`являли, а тому право на отримання регламентної виплати мають лише ті особи, які подали заяви про свої вимоги у строки встановлені Законом України № 3720-IX від 21.05.2024 р. Отже, особами, які мають право на отримання регламентної виплати у зв`язку із смертю потерпілого, є виключно малолітня дитина, дружина та матір.
Просила суд, стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України
на користь ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 : 144 000,00 грн. страхового відшкодування пов`язаної з втратою годувальника для малолітньої дитини; 33 333,33 грн відшкодування моральної шкоди; 15 140,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_3 16 666,67 грн., відшкодування моральної шкоди; 9 084,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Від відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 03.01.2025 року за участю транспортного засобу «Ніссан», державний номер НОМЕР_1 має нести відповідальність винна особа в дорожньо-транспортній пригоді.
На момент настання ДТП транспортний засіб «Ніссан», державний номер НОМЕР_1 ,й яким керував ОСОБА_4 не було забезпечено договором обов`язкового страхування внаслідок чого Позивач звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування нанесеної шкоди в порядку пунтку 1 ч. 1 статті 43 цього Закону№ 3720-IX. Стаття 40 Закону України № 3720-IX передбачає виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ. У вказаних нормах чітко та однозначно визначено, що МТСБУ відшкодовує виключно шкоду на умовах, визначених Законом України № 3720-IX з урахуванням норм Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України № 3720-IX Страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у разі смерті потерпілої фізичної особи здійснює страхову (регламентну) виплату у зв`язку із втратою годувальника кожній особі, яка відповідно до Цивільного кодексу України в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, та з урахуванням положень Сімейного кодексу України має право на таке відшкодування, у розмірі, що розраховується відповідно до Цивільного кодексу України в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.
Страхова (регламентна) виплата у зв`язку із втратою годувальника кожній особі, яка має право на таку виплату, здійснюється у формі ануїтету - рівномірними послідовними щомісячними виплатами, якщо іншу періодичність виплат не узгоджено особою, яка має право на таку страхову (регламентну) виплату, і страховиком (МТСБУ), протягом дії такого права та не підлягає подальшому перерахунку.
Загальний мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати особам, які перебували на утриманні одного померлого, за весь період її отримання не може становити менше 36 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку.
Згідно з частиною 1. Ст. 1200 Цивільного кодексу України У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї__Стаття 40 Закону України № 3720-IX передбачає виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ. У вказаних нормах чітко та однозначно визначено, що МТСБУ відшкодовує виключно шкоду на умовах, визначених Законом України № 3720-IX з урахуванням норм Цивільного кодексу України.
Отже, з урахуванням норм ст. 25 Закону України № 3720-IX та 1200 ЦК України на
відшкодування шкоди пов`язаної зі смертю потерпілого мають право 
ОСОБА_2 (син потерпілого), ОСОБА_3 (мати потерпілого) та
ОСОБА_6 (батько потерпілого).
Разом з тим, ні нормою ст. 25 Закону України № 3720-IX, ні нормою ст. 1200 ЦК
України не передбачено отримання відшкодування шкоди іншою особою ніж передбачено Законом України № 3720-IX та 1200 ЦК України або отримання відшкодування з зобов`язанням повернути кошти вказаній особі, яка має право на
відшкодування.
Таким чином, керуючись даними статтями, ОСОБА_6 має право на отримання страхового відшкодування та законодавством не передбачено отримання відшкодуванням з зобов`язанням про перерахування вказаних коштів особі, яка має право та не отримали вказане відшкодування.
Просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Представник позивача адвокат Чабан І.В. до суду скерував відповідь на відзив, позовні вимоги просила задоволтити та врахувати позицію Верховного Суду, щодо подібних правовідносин. Так, в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 521/9280/18 від 26.11.2024 року, зазначено, що якщо батьки померлої особи з вимогою про виплату страхового відшкодування до страховика не звернулися і в матеріалах справи відсутні докази перебування батьків на утриманні в загиблого, тоді такі доводи відповідача про визнання розміру відшкодування моральної шкоди, втрати годувальника з урахуванням частки батьків померлої є безпідставними.
У судове засідання сторони не з`явилися. 
Від представника позивача адвоката Чабан І.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача на позовних вимогах наполягає.
За такого, враховуючи наявність відзиву відповідача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.
03 січня 2025 року близько 21 год. 40 хв., в темний час доби, водій військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки "Nissan X-TRAIL", р.н. НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині вулиці Олекси Тихого в місті Дружківка Краматорського району Донецької області з боку міста Краматорськ в напрямку селища Олексієво-Дружківка та в ході руху в районі будинку АДРЕСА_1 , проїжджаючи ділянку дороги, яка має заокруглення ліворуч відносно напрямку його руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїжджої частини праворуч відносно напрямку свого руху, де з`їхав в кювет. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пасажир вказаного автомобіля капітан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження, від який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у лікарні міста Дружківка. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1 причиною смерті ОСОБА_5 стала тупа травма живота, яка супроводжувалась розривами брижі тонкого кишківника та ускладнилась розвитком внутрішньочеревної кровотечі, згідно даних медичних документів, та недокрів`я внутрішніх органів та стоїть у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Таким чином, між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями та настання його смерті існує прямий причиннонаслідковий зв`язок. За фактом ДТП Слідчим управлінням ГУНП в Донецькій області 04.01.2025 р. внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025050000000013. Станом на сьогодні досудове розслідування в кримінальному провадженні завершено та розпочато судовий розгляд кримінального провадження, справа №211/1927/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який триває досі. Вказані факти підтверджуються витягом з ЄРДР кримінального провадження№12025050000000013, Висновком експерта №1, Свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 . Серія НОМЕР_2 , Лікарським свідоцтвом про смерть та Довідкою про причину смерті ОСОБА_5 №1 (копії витяг з ЄРДР, висновку експерта, свідоцтва про смерть, лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті додаються до позовної заяви). Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. «Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема: дружині ОСОБА_1 ; синові ОСОБА_2 ; матері ОСОБА_3 . Вищезазначені відомості підтверджуються Свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Серія НОМЕР_3 , Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 . Серія НОМЕР_4 , Свідоцтвом про народження ОСОБА_7 Серія НОМЕР_5 , Свідоцтвом про одруження ОСОБА_3 . Серія НОМЕР_6 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020795134.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.  Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частини 1 та 2 ст. 1187 ЦК України).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, статей 11, 15, 16, 22, 23 ЦК України потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав.
Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024 року (далі - Закон України № 3720- IX від 21.05.2024 р.). Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р., у разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.05.2025 4 виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р., МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України: транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. 
Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Nissan X-TRAIL", р.н. НОМЕР_1 , не була застрахована, відповідно Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) відшкодовує завдану шкоду (копія витягу з Централізованої бази даних МТСБУ додається до позовної заяви). 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р., потерпіла особа - фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяно шкоду, та/або юридична особа, майну якої заподіяно шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка має право на відшкодування такої шкоди відповідно до цього Закону Для отримання страхової (регламентної) виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання (далі - заявник), подає страховику, а у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - до МТСБУ, заяву про страхову виплату, заяву про регламентну виплату у строк, що не перевищує: три роки з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (у випадках, передбачених пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - з дня припинення членства страховика в МТСБУ), - якщо шкоду заподіяно життю або здоров`ю потерпілої фізичної особи (п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р.). Представник позивачів надіслав на поштову адресу Відповідача повідомлення про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України № 3720-IX від 21.05.2024 р., із заявами на регламентну виплату (копії повідомлення про ДТП та заяв на виплату додаються до позовної заяви). Серед заявлених Позивачами до відшкодування вимог, містились: 200 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої ч. 3 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р.; 288 000,00 грн в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для малолітньої дитини потерпілого, встановленої ч. 2 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р. Відповідачем прийнято рішення про виплату регламентної виплати на користь ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах ОСОБА_2 у розмірі 244 000,00 грн (з них 100 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 144 000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника) та на користь ОСОБА_3 50 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. Своє рішення Відповідач аргументував тим, що оскільки відсутні відомості про батька загиблого, відповідно розрахунок регламентної виплати здійснюється з урахуванням частки по втраті годувальника та моральної шкоди яка б могла припадати на батька загиблого (копії Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.05.2025 5 знімнів екранів особистоко кабінету потерпілого МТСБУ, листа про прийняте рішення, платіжні документи додаються до позовної заяви). 
Тобто, Відповідач зарезервував 1/2 частки мінімального розміру регламентної виплати у зв`язку з втратою годувальника 144 000,00 грн та 1/4 частку моральної шкоди 50 000,00 грн для батька потерпілого, який зі слів Позивачів перебуває в Російській Федерації. 
Вищезазначене рішення Відповідача про виділення часток регламентної виплати суперечить правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в Постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №521/9280/18 від 26.11.2024 року та Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р. Згідно ч. 5 ст. 32 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р., граничний строк для прийняття рішення за заявою про страхову (регламентну) виплату становить 60 календарних днів з дня подання заяви та всіх необхідних у відповідному страховому випадку документів, передбачених частиною третьою цієї статті, з урахуванням положень цієї частини та частини сьомої цієї статті. У разі проведення страховиком (МТСБУ) заходів з визначення (з`ясування) причин, обставин та наслідків дорожньотранспортної пригоди, які включають здійснення експертиз та/або досліджень, граничний строк прийняття рішення за заявою про страхову (регламентну) виплату продовжується до отримання результатів таких експертиз та/або досліджень, але не може перевищувати 90 календарних днів з дня подання заяви та всіх необхідних у відповідному страховому випадку документів, передбачених частиною третьою цієї статті.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 ч.1 Закону).
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до ст. 41.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність
Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.
Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає таке.
Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Страховик (у випадках, передбачених пп. «б» пункту 41.1 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду.
Представник відповідача посилаючись на ст. 25 Закону України №3720-ІХ, ст. 1200 ЦК України, вважає, що батькові загиблого ОСОБА_6 , належить право на отримання страхового відшкодування та законодавством не передбачено отримання відшкодування з зобов`язанням про перерахування вказаних коштів, яка має право та не отримали вказане відшкодування. Однак, Представник відповідача не бере до уваги норму закону, а саме ч. 5 ст. 14 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р., якщо після здійснення страхової (регламентної) виплати виявлено інших потерпілих осіб, які мають право на отримання страхової (регламентної) виплати внаслідок дорожньотранспортної пригоди і не отримали її, відповідний страховик або МТСБУ зобов`язані здійснити страхову (регламентну) виплату таким потерпілим особам пропорційно до розміру шкоди, заподіяної кожній такій потерпілій особі, яка звернулася за страховою (регламентною) виплатою, у межах залишку відповідної страхової суми. Тобто, встановлено чіткий порядок того, як має діяти МТСБУ у випадку, виникнення обставин, коли після здійснення регламентної виплати, звертаються інші потерпілі особи, які не отримали таку виплату. 
Станом на сьогодні Відповідач приймаючи рішення про зменшення розміру відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника для малолітньої дитини та моральної шкоди посилається виключно на припущення про те, що можливо колись в майбутньому звернеться батько загиблого. Також, варто звернути увагу на позицію Верховного Суду, щодо подібних правовідносин. Так, в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 521/9280/18 від 26.11.2024 року, зазначено, що якщо батьки померлої особи з вимогою про виплату страхового відшкодування до страховика не звернулися і в матеріалах справи відсутні докази перебування батьків на утриманні в загиблого, тоді такі доводи відповідача про визнання розміру відшкодування моральної шкоди, втрати годувальника з урахуванням частки батьків померлої є безпідставними. 
Жодних вимог про відшкодування моральної шкоди, шкоди пов`язаної із втратою Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.05.2025 3 годувальника інші особи до Відповідача не пред`являли, а тому право на отримання регламентної виплати мають лише ті особи, які подали заяви про свої вимоги у строки встановлені Законом України № 3720-IX від 21.05.2024 р. Отже, особами, які мають право на отримання регламентної виплати у зв`язку із смертю потерпілого, є виключно малолітня дитина, дружина та матір.
Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частина 2 ст. 1167 ЦК України вказує на те, що незалежно від вини особи, відшкодовується моральна шкода юридичними та фізичними особами, яка завдана смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Частиною 3 статті 25 Закону України №3720-IX від 21.05.2024 р., встановлено, що страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку. 
Особами, які має право на отримання регламентної виплати моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_5 є: син: ОСОБА_2 ; дружина: ОСОБА_1 ; мати: ОСОБА_3 . Вищезазначені відомості підтверджуються Свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Серія НОМЕР_3 , Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 . Серія НОМЕР_4 , Свідоцтвом про народження ОСОБА_7 Серія НОМЕР_5 , Свідоцтвом про одруження ОСОБА_3 . Серія НОМЕР_6 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020795134. Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.05.2025 10 На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 8 000 грн. 
З урахуванням викладеного, загальний розмір регламентної виплати моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 200 000,00 грн, виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування, частка яка припадає на дружину та малолітню дитини загиблого становить 133 333,32 грн (2/3 від загальної частки) та частка яка припадає на матір загиблого становить 66 666,66 грн (1/3 від загальної частки). Відповідачем прийнято рішення про виплату Позивачам моральної шкоди, виходячи з розрахунку поділу часток від загальної суми моральної шкоди на чотири частини, тобто виділяють частку для батька загиблого. 
Відповідно неоплаченою часткою моральної шкоди, яка належить Позивачам залишається сума 50 000,00 грн (з них 33 333,33 грн на користь дружини, дитини та 16 666,66 грн на користь матері). 4.2. Відшкодування пов`язане із втратою годувальника, встановленої ч. 2 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р. 
Згідно частини 2 статті 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р., в редакції чинній на дату пригоди, страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у разі смерті потерпілої фізичної особи здійснює страхову (регламентну) виплату у зв`язку із втратою годувальника кожній особі, яка відповідно до Цивільного кодексу України в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, та з урахуванням положень Сімейного кодексу України має право на таке відшкодування, у розмірі, що розраховується відповідно до Цивільного кодексу України в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. 
Згідно ч.1, ч.2 ст.1200 ЦК України: «1. У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті». 
Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.05.2025 11 досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів статті 77 СК України утримання може бути як у натуральній формі так і в грошовій формі. У потерпілого, на день його смерті, на утриманні перебували такі члени сім`ї: син: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на час смерті батька був малолітнім, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Отже, в розумінні вищенаведеної норми ЦК України та СК України, малолітня дитина є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю батька. 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р., загальний мінімальний розмір страхової (регламентної) виплати особам, які перебували на утриманні одного померлого, за весь період її отримання не може становити менше 36 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 8 000 грн. Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика (МТСБУ), діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р.). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком. Вищазазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №521/9280/18 від 26.11.2024 року, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/20555/20 від 25.01.2023 року, Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №304/936/19 від 05.12.2022 року. Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р., становить 288 000,00 грн, який розрахований за формулою: 36 х 8 000,00. Відповідачем прийнято рішення про виплату Позивачу регламентної виплати у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з розрахунку поділу навпіл від мінімальної загальної суми у розмірі 144 000,00 грн, тобто виділено частку для батька загиблого. Відповідно, для отримання повного відшкодування мінімального гарантованого загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) пов`язаного з втратою годувальника до виплати Позивачу, який діє в інтересах малолітнього сина загиблого залишається 144 000,00 грн. Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь малолітньої дитини, в інтересах якої діє законний представник Позивач, становить 144 000,00 грн, мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) пов`язаного з втратою годувальника.
У зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач у цій справі звільнений від сплати судового збору за подачу позову до суду, його слід стягнути з відповідача на користь держави.
У частині 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).
Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи викладене, оскільки витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами актом приймання-передачі виконаних робіт, платіжним документом про сплату гонорару, договором про правничу допомогу, тощо), ураховуючи задоволення позовної заяви та відсутність обґрунтування відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу з доведенням їх не співмірності в цій частині, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування стороні позивача витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24).
Керуючись статтями 13, 81, 82, 247, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник - адвокат Чабан Ірина Володимирівна до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - задовольнити
Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України (ЄДРПОУ: 21647131) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_7 ), яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 : 144 000,00 грн (сто сорок чотири тисячі гривень 00 копійок) страхового відшкодування пов`язаної з втратою годувальника для малолітньої дитини; 33 333,33 грн (тридцять три тисячі триста тридцять три гривні 33 копійок) відшкодування моральної шкоди; 15 140,00 грн (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. 
Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України (ЄДРПОУ: 21647131) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_8 ): 16 666,67 грн (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 66 копійок) відшкодування моральної шкоди; 9 084,00 грн (дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави 1940 ( одну тисячу дев`ятсот сорок ) гривень 00 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	С. О. Рагозіна