Справа № 346/5803/25 
Провадження № 22-ц/4808/1092/26 
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В. 
Суддя-доповідач Мальцева 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді   Мальцевої Є.Є.
суддів:     Девляшевського В.А, Луганської В.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 542284901 на суму 10500 грн, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Вказує, що договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV4A4W4. Відповідач перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: -10500 грн 15.11.2021 на банківську карту № НОМЕР_1 відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні кредитного договору. 
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, за яким від Первісного кредитора до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 05.08.2020 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС" укладено договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" на виконання факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до ТОВ " ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги за кредитний договір № 542284901. 04.06.2025 року між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та Позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить - 38640,00 грн., яка складається з наступного: 10500,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 28140,00 грн- заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; - 0,00 грн- заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 542284901 від 15.11.2021 року в розмірі 38640,00 грн., яка складається з наступного: 10500,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 28140,00 грн- заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; - 0,00 грн- заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року позов задоволено.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором № 542284901 від 15.11.2021 у розмірі 38640 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп.
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Атаманюк В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 року скасувати та застосувати строк позовної давності у даній справі.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що кредитний договір № 542284901 між відповідачкою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладений ще 15.11.2021 року. Таким чином позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду. Позивачу необхідно було звернутись до суду включно до 15.11.2024 року, проте позов подано в даній справі 06.11.2025 року, тобто з пропуском строку, що є самостійною підставою для відмови у позові. При цьому навіть якщо позивачем не пропущено строк позовної давності , позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки розрахунок по кредитному договорі є некоректним. Так, кредит надавався відповідачці строком на 30 днів, з сплатою 1,98% в день, тіло кредиту становить 10500 грн. Загалом сума боргу повинна становить 16 737, що складається з 10500 грн – тіло кредиту та 5237 – відсотки (10500грн*1.98%*30днів) 

15 травня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" Кукса К.О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Вказує, що відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець надав Відповідачу кредит на суму 10500,00 грн строком на 30 днів. Однак, Відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту у встановлений Кредитним договором строк не виконав. Відтак, Позивач вправі вимагати від Відповідача повернення отриманих за Кредитним договором коштів, а також процентів за неправомірне користування такими коштами, що передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, заналізу умов Кредитного договору вбачається, що сторони погодили два різні механізми нарахування процентів залежно від строку користування кредитом: нарахування за дисконтною та базовою ставками. В період з 15.11.2021 по 15.12.2021 - нарахування здійснювались за Дисконтною процентною ставкою, тобто 10 500,00 грн. х 1,98/100 = 202,65 грн. в день (пункт 1.9.1. Кредитного договору).- В період з 20.12.2021 по 03.03.2022 проценти нараховувались за Базовою процентною ставкою, тобто 10 500,00 грн. ? 2,98/ 100 = 312,90 грн. в день. (пункт 1.12.2. Договору). 18.01.2022 право вимоги за кредитним договором перейшло від Первинного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 згідно Витягу з реєстру прав вимоги №169 та новим кредитором стало ТОВ «Таліон плюс». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за користування грошовими коштами продовжились за процентною ставкою у розмірі 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним до 03.03.2022 включно. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Таким чином загальна сума заборгованості становить: 38640,00 грн., що складається :- 10500,00 грн. – тіло кредиту;- 28140,00 грн. – відсотки за користування грошовими коштами

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 38640 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 x 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначних справ в силу вимог закону. 
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір кредитної лінії № 542284901, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV4A4W4 (зворотній а.с.15-19). 
Відповідно до пункту 1.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 10500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ».
Відповідно до п.1.7 кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 24.11.2021 р..
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
Відповідно до п. 4.2., 4.3. Строк дії Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України
Відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інфомаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ "МАНІВЕО ШВИДЖКА ФІВНАНСОВА ДОПОМОГА" встановлено, що ОСОБА_1 , підписала договір одноразовим ідентифікатором MNV4A4W4 (а.с.35). 
На підставі платіжного доручення від 55.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», банк платник АТ «Альфа Банк» здійснено переказ Козлан Х.В. за договором № 542284901 в сумі 10500 грн для зарахування на платіжну картку № 5168-75XX-XXXX-2080 (а.с.38).
За змістом заявки на отримання грошових коштів в кредит від 25.10.2021 зазначено інформацію про позичальника ОСОБА_1 наведені дані її паспорту, адреса, номер картки 5168-75XX-XXXX-2080 (а.с.27).
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладались додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1(а.с.47-59). 
Первісний кредитор та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 169 від 18.01.2022 року, за яким від Первісного кредитора до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги (а.с.60-61). 
05.08.2020 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС" укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.63-68). ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" на виконання факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до ТОВ " ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги (а.с.69-70). 
04.06.2025 року між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та Позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором(а.с.72-76). 
Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 року за Договором факторингу 3 від ТОВ "ФК" ОНЛАЙН ФІНАНС" до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 38640,00 грн. (а.с.77-78). 
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за кредитним договором № 542284901 від 15.11.2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 10500,00 тіла кредиту та 16 875,60 грн нараховані відсотки за період з 15.11.2021 року по 18.01.2022 року(а.с.84).
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 542284901 від 15.11.2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 10500,00 тіла кредиту та 28 140 грн нараховані відсотки за період з 18.01.2022 року по 31.07.2023 року(а.с.85).
Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 542284901 від 15.11.2021 року станом на 25.06.2025 не погашена та становить: 38640,00 грн, що складається з : -10500,00 - прострочене тіло; - 28140,00 грн. - прострочені відсотки (а.с.86).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем грошові кошти за кредитним договором № 542284901 від 15.11.2021 отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, внаслідок чого утворилась заборгованість, строк позовної давності, відповідно до норм ЦК України, не пройшов, тому позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі та стягнув з відповідача, на користь позивача, заборгованість за кредитним договором № 542284901 від 15.11.2021 у розмірі 38640 грн.

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі частини 1статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 2 статті 207ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі частини 1 та 2статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини 1, 2статті 640ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до частини 3статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини 7статті 11 Закону України "Про електронну комерцію`електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною 1статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).

Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії 15 листопада 2021 року № 542284901у електронній формі з використанням електронного підпису.

Договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 містить зазначення електронного підпису позичальника з одноразовим ідентифікатором MNV4A4W4, введено 15.11.2021 10:37:34 (а.с.35).
Частинами другою, четвертою, шостою статті 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.
Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін.
Відповідно до частини 4статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.
Статтею 1 Закону України «Про Електронні довірчі послуги» визначено, що електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України "Про інформацію"та спеціальний Закон України "Про захист персональних даних".
Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних"визначає, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).
За змістом заявки на отримання грошових коштів від 15 листопада 2021 зазначено інформацію про позичальника ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_3 .
Відповідачка ОСОБА_1 визнає факт підписання договору та згідно матеріалів справи такий факт укладення кредитного договору є доведеним.

Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставістатті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

Відповідно до пункту 1.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 10500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ».
Відповідно до п.1.7 кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 15.12.2021 р..
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду (п.1.8).
Відповідно до п. 5.2., 5.3 Строк дії Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази продовження строку договору після закінчення дисконтного періоду 15 грудня 2021 року, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця чи активація функцію продовження строку Дисконтного періоду (п.1.8). Також з умов договору не вбачається можливості продовження дії кредитування, оскільки у п.1.12.1 договору не вказано про продовження кредитування, а зазначено про перенесення обов`язку повернути кредитні кошти на наступний день, і так протягом 90 днів, що не можна однозначно розцінити як можливість продовження дії кредитних відносин, з урахуванням змісту п.1.7., 1.8 договору. Позичальник в договорі визначив, що відсотки нараховуються протягом 90 днів після Дисконтного періоду, але колегія суддів виходить з дійсного характеру правовідносин, і розцінює таке нарахування як компенсацію, врегульовану ч.2 статті 625 ЦК України, оскільки нарахування відсотків за користування кредитом можливе тільки в межах кредитного договору. 

З огляду на наведене період нарахування відсотків становить з 15.11.2021 року по 15.12.2022 року, тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками після 15 грудня 2021 року.
Водночас, як вбачається із розрахунку заборгованості, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» після закінчення дисконтного періоду, що фактично є закінченням строку кредитування, відповідно п. 1.12.2 продовжував нараховувати проценти за процентною ставкою 2,98% за кожен день користування кредитом.
З наведеного слідує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом обмежене умовами самого кредитного договору, у даному випадку, нарахування відсотків могло відбуватись лише протягом 30 днів, а саме за період з 15.11.2021 по 15.12.2021 року. 

З огляду на наведене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» процентів за користування кредитом після 15.12.2021 року, тобто поза межами строку кредитування.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково взяв до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, де визначено заборгованість за відсотками за період з 15 листопада 2021 року по 25 червня 2025 року, не врахувавши, що заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором № 542284901 від 15.11.2021 слід обчислювати за період з 15 листопада 2021 року по 15 грудня 2021 року (30 днів п.1.7 договору), і в такому випадку вона становить 6 237 грн (10500 грн (тіло кредиту), 00 грн * 1,98% *30 днів ).

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про застосування строку позовної давності з огляду на наступне.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» набрав чинності 02 квітня 2020 року.
За наслідками розгляду справи № 910/18489/20 Велика Палата Верховного Суду у пункті 100 постанови від 06 вересня 2023 року зробила висновок, що саме з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», а тому початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме із моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року цим Законом (пункт 79 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 167/1058/20).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався указами Президента України та триває дотепер.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився, і такий стан триває дотепер.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 (провадження № 12-19гс25) зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Таким чином, оскільки в цій справі станом на 02 квітня 2020 року позовна давність щодо позовних вимог позивача про стягнення заборгованості не спливла, то цей строк унаслідок його продовження на строк дії карантину та воєнного стану (до 29 січня 2024 року) й подальшого (з 30 січня 2024 року) зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану не є пропущеним.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскільки з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким в Україні запроваджений з 12 березня 2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30 червня 2023 року, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 07 листопада 2025 року (дата звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт-Капітал`до суду з цим позовом) діяв на усій території України, позивач звернувся із вимогами до суду першої інстанції в межах позовної давності.
Отже, позивач не пропустив визначену чинним законодавством позовну давність.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Суд першої інстанції, розглядаючи позов ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ", неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.
З урахуванням вищевикладеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення суми заборгованості з 38640 грн до 16 737 грн, з яких 10500 гривень тіло кредиту ; 6 237 грн  - прострочена заборгованість за нарахованими процентами за період з з 15.11.2021 року по 15.11.2022 року.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 16 737 грн з заявленої суми 38640 грн, що становить 43% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача пропорційно підлягає стягненню 1 041 грн ( 2422,4грн*43%) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.
Крім того, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 071 грн (3 633,60*57%).
Таким чином, з урахуванням обов`язку позивача відшкодувати судовий збір за подання апеляційної скарги, та обов`язку компенсувати позивачу сплату судового збору, проте зазначена сума менша від суми сплати судового збору за апеляційну скаргу, з позивача підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 1030 (2 071 грн -1041 грн) грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича задовольнити частково.
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2026 рокузмінити в частині стягнення суми заборгованості за відсотками і визначення загальної суми заборгованості.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_4 ) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за Кредитним договором № 542284901від 15.11 2021 року в розмірі 16 737 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять сім) грн, з яких 10500 гривень тіло кредиту; 6 237 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами за період з 15.11.2021 року по 15.11.2021 року.
Стягнути з ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1030 (одна тисяча тридцять) грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 02 червня 2026 року.

Судді       Є.Є. Мальцева
В.А.Девляшевський
В.М.Луганська