Справа № 502/830/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
при секретарі – Нанєвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у якому посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача – ОСОБА_2 , після смерті спадкодавця залишилася спадщина, яка складається з: - з житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з : літ. «А1» - житловий будинок (загальною площею – 31, 5 кв. м., житловою площею – 24,4 кв.м.), літ. «Б1» - літня кухня, літ. «Г1» - літня кухня, літ. «Д1» – сарай, літ. «Е» - навіс, літ. «Ж» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «И» - сарай, літ. «К» - убиральня, № 1-5 - надвірні споруди. Єдиним спадкоємцем після смерті батька, був позивач. Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, видане Кілійською міськкомунторгом 26.11.1971 року, зареєстрованого Кілійським БТІ в реєстр книзі 13, стор. 136, реєстраційний номер 5218, що також підтверджується довідною КП КМР «БТІ» за вих. № 762 від 10.09.2024 року. При зверненні до нотаріальної контори з заявою при відкриття спадщини, позивачу було повідомлено, що спадкове майно належним чином не оформлено та відсутній правовстановлюючий документ, у зв`язку з чим, йому рекомендовано звернутися до суду.
На підставі вищевикладеного, просять суд:
-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 в який складається з : літ. «А1» - житловий будинок (загальною площею – 31, 5 кв. м., житловою площею – 24,4 кв.м.), літ. «Б1» - літня кухня, літ. «Г1» - літня кухня, літ. «Д1» – сарай, літ. «Е» - навіс, літ. «Ж» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «И» - сарай, літ. «К» - убиральня, № 1-5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнав у повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.10.1964 року Кілійським міськбюро ЗАГС Одеської області вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 282.
Згідно довідки за вих. № 762 від 10.09.2024 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Кілійським міськвиконкомом 26.11.1971 року, зареєстрованого Кілійським ЮТІ в реєстровій книзі 13, стор 136, реєстровий № 5218.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 21.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 270.
29.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 827 вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з : земельної ділянки площею 1, 0661 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122310100:01:003:0496.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 830 вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з : земельної ділянки площею 2, 4063 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122310100:01:003:0648.
Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу АДРЕСА_1 , складеного Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що вказаний житловий будинок складається з: літ. «А1» - житловий будинок (загальною площею – 31, 5 кв. м., житловою площею – 24,4 кв.м.), літ. «Б1» - літня кухня, літ. «Г1» - літня кухня, літ. «Д1» – сарай, літ. «Е» - навіс, літ. «Ж» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «И» - сарай, літ. «К» - убиральня, № 1-5 - надвірні споруди.
Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що у разі, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.
У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року.
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.
Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу, виданого з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього..
Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документи, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 в який складається з : літ. «А1» - житловий будинок (загальною площею – 31, 5 кв. м., житловою площею – 24,4 кв.м.), літ. «Б1» - літня кухня, літ. «Г1» - літня кухня, літ. «Д1» – сарай, літ. «Е» - навіс, літ. «Ж» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «И» - сарай, літ. «К» - убиральня, № 1-5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков