ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1257/26 Справа № 201/14412/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю потерпілого ОСОБА_1 , його представника — адвоката Москвіної Т.В., та особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності — ОСОБА_2 , його захисника — Маслак І.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 — адвоката Москвіної Тетяни Валеріївни на постанову Соборного районного суду міста Дніпра від 19 січня 2026 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2025 року,-
В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

13 травня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_2 закрито провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишено без змін.

19 січня 2026 року потерпілий ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року за нововиявленими обставинами.

Постановою Соборного районного суду міста Дніпра від 19 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови суду від 14 березня 2025 року по справі № 201/14412/24 (провадження № 3/201/184/2024) за нововиявленими обставинами та її скасування з ухваленням нової постанови про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду представник потерпілого — адвокат Москвіна Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови місцевого суду у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, порушенням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування, посилаючись на практику ЄСПЛ, Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/1482/22, положення ст.459, ст.460, ч.1 ст.461 КПК України, вказує, що додержуючись головних критеріїв та основоположних принципів справедливого судочинства, судове рішення прийняте за наслідками провадження у даній справі про адміністративне правопорушення, підлягає перегляду за нововиявленими обставинами із дотриманням вищевказаних процесуальних правил. Однак вказані обставини невмотивовано не отримали належної уваги та оцінки суду, що стало підставою для відмови у задоволенні заяви потерпілого.
Разом з тим, представник не погоджується із наведеними у оскаржуваній постанові посиланнями на недопустиму дискрецію суду щодо створення нових механізмів або розширення власних повноважень, оскільки застосування вищезазначеної аналогії закону не є тотожнім і не дорівнює у своєму значенні таким поняттям, як створення нового процесуального механізму або ж розширення судом своїх повноважень.
Зазначає, що судової експертизи з приводу дослідження обставин i механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 місцевим судом не призначалось та не проводилось.
Утім, за висновком судового експерта за результатами проведення дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди (автотехнічного дослідження) від 10 січня 2025 року №10.1/002-Д, складеного за зверненням потерпілого ОСОБА_1 із одночасним зазначенням у ньому про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, у дорожній обстановці, що склалася, в причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди знаходилися дії водія автомобіля «Renault Daster», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 , котрий мав технічну можливість запобігти пригоді, утім не дотримався вимог п.10.1 ПДР України, що з технічної точки зору перебувало у причинному зв`язку із зіткненням з автомобілем «Ford Mustang», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та із наступним наїздом останнім на нерухому перешкоду (дерево). Водночас водій автомобіля «Ford Mustang» д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , як наслідок, не мав технічної можливості запобігти дорожньо-транспортній пригоді, а жодні його дії, які, зокрема, не суперечили вимогам п. 12.3 ПДР України, не перебували у причинному зв`язку із зітктненням з автомобілем «Renault Daster», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що в свою чергу і спричинило наступний наїзд на перешкоду.
Дана справа, у якій відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 KУпAП, що стосусться події дорожньо-транспортної пригоди від 04 листопада 2024 року, надійшла до суду 14 листопада 2024 року.
Проте, 10 грудня 2024 року до суду надійшла аналогічна справа № 201/15693/24 за складеним після цього відносно ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Визнавши по вказаній справі ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддею місцевого суду було вказано у постанові від 14 березня 2025 року, що водій ОСОБА_1 під час обгону перевищив максимально допустиму швидкість pyxy керованого ним автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Рено›, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який знаходячись попереду, розпочинав маневр повороту ліворуч. Відтак суддею було підсумовано у постанові по справі №201/15693/24 про нібито порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.4 ПДР України як таке, що знаходилося у причинному зв`язку із подією дорожньо-транспортної пригоди.
Toбтo у даній справі суддею поза межами судового розгляду фактично було здійснено висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього pyxy та визнано це причиною дорожньо-транспортної пригоди.
Однак, постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року, яка набрала законної сили того ж самого дня, скасовано постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року про визнання винуватим та закриття на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У той-же час провадження у справі №201/15693/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпAП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Підставою для прийняття такого рішення апеляційним судом визначено те, що жодними доказами у справі, у тому числі висновком проведеної під час апеляційного розгляду судової автотехнічної експертизи від 21 серпня 2025 року №KCE-19/104-25/27042, не підтверджено факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.12.4 ПДР України, недотримання яких поставлено йому в провину згідно із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення.
Відтак апеляційним судом не встановлено факту порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.12.4 ПДР України, та констатовано, що відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , а також відомостями, що містяться у доданих до цього протоколу документах, не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, та підсумовано про необхідність закриття на цій підставі провадження у справі про адміністративне правопорушення, згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Таким чином, постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року, винесеною у справі № 201/15693/24, де водій ОСОБА_2 був визнаний потерпілим, встановлено нововиявленi обставини: відсутність порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.12.4 ПДР України, що, натомість, було передчасно покладено в основу винесеної суддею місцевого суду постанови від 14 березня 2025 року, якою відносно ОСОБА_2 закрито провадження у даній справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення.
Вказані істотні обставини (відсутність факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.4 ПДР України) є нововиявленими, оскільки встановлення відповідних фактів та обставин щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.12.4 ПДР України було предметом судового розгляду по іншій судовій справі №201/15693/24 відносно ОСОБА_1 , та вони не були відомі суду на час судового розгляду при винесенні постанови по даній справі. Крім того, під час розгляду даної справи суду в дійсності не могло бути відомо про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу певного правопорушення, допоки його вину не було у передбаченому законом порядку встановлено відповідним судовим рішенням.
Таким чином, вказані обставини доводять неправильність, і як наслідок, незаконність та необґрунтованість постанови суду від 14 березня 2025 року, винесеної по даній справі, яка зважаючи на викладені обставини, підлягає перегляду.
На теперішній час це утворює “колізію судових рішень”, оскільки винесеною у справі №201/15693/24 відносно ОСОБА_1 постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року встановлено недоведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 вказаних вимог правил безпеки дорожнього pyxy та, відповідно, вiдcyтнicть у його діях складу пов`язаного із цим адміністративного порушення, передбаченого ст.124 KУпAП.
Слідуючи принципам верховенства права та правової визначеності й запобігаючи утворенню виключної правової проблеми, це, своєю чергою, є беззаперечною підставою для перегляду прийнятого по даній справі судового рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, застосовуючи аналогію норм кримінального процесуального закону, що стосуються порядку здійснення такої судової процедури.
Отже, представник вважає, що допущена “колізія судових рішень”, з огляду на її неприпустимість підлягає усуненню виключно шляхом перегляду за нововиявленими обставинами винесеної по даній справі постанови суду від 14 березня 2025 року, яка переглядалась в апеляційному порядку, але постановою апеляційного суду від 13 травня 2025 року була залишена без змін.
При цьому стверджує, що нововиявлені обставини встановлені у справі №201/15693/25 відносно водія ОСОБА_1 постановою апеляційного суду, свідчать про помилковість висновків суду по даній справі про невинуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, наслідком чого є відсутність справедливого і неупередженого, всебічного, повного і об`єктивного розгляду даної справи, й відсутність, усупереч приписам ч.2 ст.283 КУпАП, у винесеній постанові належного викладення тих обставин, які мають бути дійсно встановлені по справі в якості підстави для законного та обґрунтованого судового рішення.
З огляду на викладене представник потерпілого просить апеляційний суд скасувати постанову судді Соборного районного суду міста Дніпра від 19 січня 2026 року, скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року та постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_1 та його представник — адвокат — Москвіна Т.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову судді Соборного районного суду міста Дніпра від 19 січня 2026 року, скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року та постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_2  та його захисник Маслак І.П. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.
Вимогами ч.4 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що вимоги представника потерпілого — адвоката Москвіної Т.В. не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
13 травня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року, якою стосовно ОСОБА_2 закрито провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишено без змін.
14 березня 2025 року постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/15693/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.
18 грудня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду у справі №201/15693/24 апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволено, постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2025 року скасовано, та винесено нову постанову, якою провадженні у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення (а.с.15-18).
19 січня 2026 року  ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року по справі № 201/14412/24 (провадження № 3/201/184/2024) за нововиявленими обставинами та її скасування з ухваленням нової постанови про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яку постановою Соборного районного суду міста Дніпра від 19 січня 2026 року залишено без задоволення (а.с.26-27).
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначені відповідним процесуальним законом, а у справах про адміністративні правопорушення - КУпАП, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Офіційне тлумачення положення частини другої статті 294 «стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення» викладене в Рішенні Конституційного Суду № 2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.
Як зазначив Конституційний Суд в цьому рішенні, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.
Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Але у цьому випадку, згідно з положеннями ст.297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду. Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення чинним законодавством не передбачено.
У рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року (абзац 4 підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини) зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (нормативно-правовий акт № 254к/96-ВР від 28 червня 1996 року, ст.129 Конституції України).
Зі змісту цього рішення слідує, що у судах загальної юрисдикції законом встановлений такий порядок розгляду судових справ, за якими забезпечується апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, крім випадків, що встановлюються законодавцем шляхом визначення окремих категорій справ, по яким таке оскарження рішення суду не передбачено.
Відповідно до вимог КУпАП, передбачено оскарження в апеляційному порядку постанов судді у справі про адміністративне правопорушення.
Такі обмеження на доступ до суду узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, де було неодноразово наголошено, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 параграфі 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням з боку національного законодавчого врегулювання.
Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) КУпАП не передбачено, тобто КУпАП не містить норми про можливість апеляційного оскарження ухвалених з цих підстав судових рішень.
Як вбачається з матеріалів справи, 19 січня 2026 року потерпілий ОСОБА_1 звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра із заявою про перегляд постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року за нововиявленими обставинами з тих мотивів, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року, винесеною у справі № 201/15693/24, де водій ОСОБА_2 був визнаний потерпілим, встановлено відсутність порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.12.4 ПДР України, що було передчасно покладено в основу винесеної суддею місцевого суду постанови від 14 березня 2025 року, якою відносно ОСОБА_2 закрито провадження у даній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.1-14).
В свою чергу, місцевий суд, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, у даній справі про адміністративне правопорушення виходив з того, що нормами чинного законодавства не передбачено перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративне правопорушення.
З даними мотивами місцевого суду та з врахуванням вищезазначених вимог КУпАП, рішень Конституційного Суду України і практики Європейського суду з прав людини, погоджується й суд апеляційної інстанції, оскільки КУпАП не визначені порядок і право осіб на перегляд постанови у справі про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами.
Згідно з положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.
Як вже зазначалося вище, положеннями ст.294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
При цьому, главою 24-1 цього Кодексу також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Проте, навіть у цьому випадку, згідно з положеннями ст.297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду.
Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.
Перегляд судових рішень по справах про адміністративні правопорушення (касаційного чи за нововиявленими обставинами) нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачений, і місцевий загальний суд не наділений повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили у справах про адміністративні правопорушення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).
Проте такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а стаття 2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.
Таким чином, норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, про що просить апелянт, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.
Чинний КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.
В даній справі реалізоване право на перегляд апеляційним судом постанови суду першої інстанції.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (№ 3236/03) у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового рішення.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що представником потерпілого — адвокатом Москвіною Т.В. фактично ставиться питання про перегляд постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 по суті у зв`язку з доведеністю, на її думку, вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Москвіної Т.В. є безпідставною та задоволенню не підлягає, а постанова Соборного районного суду міста Дніпра від 19 січня 2026 року є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. 

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 7, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 — адвоката Москвіної Тетяни Валеріївни - залишити без задоволення.

Постанову судді Соборного районного суду міста Дніпра від 19 січня 2026 року, якою було залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року по справі № 201/14412/24 за нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ        В.В. РУДЕНКО