ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 918/1354/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Огородніка К. М.
за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

представники учасників справи:
представник ТОВ "Глянс" - Дубінін Р. В.,
представник ОСОБА_1 - Шпунт М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глянс" 

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026
у складі колегії суддів: Коломис В.В. - головуючий, Саврій В.А., Миханюк М.В.
та на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025
у складі судді Андрійчук О. В.
у справі № 918/1354/23
за заявою  ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ
На розгляд суду постало питання щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. 

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
1. 22.11.2023 рішенням Господарського суду Рівненської області у справі №918/649/23, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2024, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глянс" (далі - ТОВ "Глянс") до ОСОБА_1 , про стягнення 2 632 210,64 грн. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Глянс" 2 632 210,64 грн та 39 167,29 грн судового збору.
2. 17.01.2024 ухвалою Господарського суду Рівненської області, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (боржник), введено процедуру реструктуризації боргів боржника, попереднє судове засідання призначене на 12.03.2024.
3. 03.06.2024 ухвалою суду першої інстанції визнано грошові вимоги кредиторів:
- ТОВ "Деревовиріб" в розмірі 406 618,21 грн, 
- ТОВ "Глянс" в розмірі на суму 4 024 466,27 грн, 
- ТОВ "Синеон" в розмірі на суму 546 665,07 грн, 
- у визнанні вимог ОСОБА_2 у розмірі 4 000 000,00 грн відмовлено, 
- затверджено реєстр грошових вимог кредиторів на загальну суму 4 977 749,55 грн. Установлено дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів не пізніше 17.06.2024, підсумкове засідання призначене на 31.07.2024.
4. 29.02.2024 керуючим реалізацією був підготовлений та направлений на адресу боржника та кредиторів звіт про перевірку декларації про майновий стан боржника від 26.12.2023, згідно з яким були виявлені неточності/розбіжності, а саме: у п. 23 декларації за 2020 рік не зазначено про земельну ділянку, кадастровий номер 6125887500:01:001:0122, площею 1,1023 га, яка належить батькові боржника ОСОБА_3 , хоча в 2021, 2022, 2023 роках вказана земельна ділянка зазначалася; у п. 40 декларацій за 2020, 2021, 2022, 2023 роки не зазначено транспортний засіб YAMAXA GEAR 49 1999 р.в., який належить батькові боржника ОСОБА_3 ; у декларації за 2023 рік сукупна сума доходів боржника (в графі заробітна плата) зазначена в розмірі 1 373 411 грн, проте загальний розмір повинен становити 1 397 854,22 грн; у декларації за 2023 рік сукупна сума доходів членів сім`ї (в графі заробітна плата) зазначена в розмірі 93 659,00 грн, тоді як така сума мала становити 98 860,39 грн.
5. 07.03.2024 боржником долучено до матеріалів справи уточнені декларації про майновий стан за 2020-2023 роки із врахування звіту арбітражного керуючого про перевірку декларації від 29.02.2024.
6. 03.06.2024 рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/1354/23(918/331/24) стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.03.2024 до досягнення дитиною повноліття, а також 1 750,00 грн додаткових витрат на утримання дитини щомісячно, починаючи з 28.03.2024 до досягнення дитиною повноліття
7. 17.02.2025 ухвалою суду першої інстанції, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025, відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Деревовиріб" про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи на 03.03.2025.
8. 02.10.2025 постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 918/1354/23 касаційну скаргу ТОВ "Деревовиріб" залишено без задоволення, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17.02.2025 у справі №918/1354/23 залишено без змін.
9. 01.12.2025 ТОВ "Глянс" подано до суду першої інстанції клопотання з проханням, серед іншого, закрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
10. Клопотання мотивоване тим, що 07.03.2024 ОСОБА_1 було приєднано до матеріалів справи уточнені декларації про майновий стан боржника за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, в яких боржником приховано майно. Боржником у 2020 році відчужено безоплатно майна на суму 2 767 250,50 грн, що встановлено рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.11.2023 у справі № 918/649/23. Як встановлено судом у справі № 918/1354/23(918/331/24) боржник не витрачав грошових коштів на свою сім`ю. На підставі такого, а також посилаючись на відмову боржника укласти мирову угоду, ТОВ "Глянс" доводить, що боржник не є неплатоспроможним, а тому провадження у справі слід закрити. 
11. Арбітражний керуючий заперечив проти клопотання про закриття провадження у цій справі та арбітражний керуючий Данілін С. В. зазначив, що ним направлено кредиторам та боржнику проєкт плану реструктуризації боргів боржника, звіт про перевірку декларації про майновий стан боржника, а також запити щодо проведення зборів кредиторів. За результатами перевірки декларацій боржника за 2020- 2023 роки, оформленої звітом від 29.02.2024, виявлено окремі неточності, у зв`язку з чим 07.03.2024 боржником подано уточнені декларації. Також арбітражний керуючий зазначив, що загальна сума визнаних вимог кредиторів становить 4 992 283,95 грн, а наявних активів боржника недостатньо для їх погашення, що свідчить про наявність ознак неплатоспроможності. У зв`язку з цим арбітражний керуючий просив відмовити у задоволенні заяви про закриття провадження у справі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду
12. 08.12.2025 ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі №918/1354/23, серед іншого, у задоволенні заяви ТОВ "Глянс" про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 - відмовлено. 
13. 02.03.2026 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду (повна постанова складена 06.03.2026) апеляційну скаргу ТОВ "Глянс" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025 у справі № 918/1354/23 залишено без змін. 
14. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для закриття провадження у цій справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги 
15. 30.03.2026 (через підсистему "Електронний суд") ТОВ "Глянс" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу в якій скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025 у справі № 918/1354/23; постановити судове рішення, яким закрити провадження у справі № 918/1354/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
16. Підставою касаційного оскарження скаржник вказує п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України) та доводить застосування судами першої та апеляційної інстанцій норми права, а саме п. 1 ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у п. 75 постанови Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 916/3139/22. 
17. При цьому скаржник вказує, що до заяви від 26.12.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було додано документи, з яких вбачається придбання ним 22.07.2016 в шлюбі з ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності об`єкту нерухомого майна, а саме 1/2 житлового будинку. Таким чином, за доводом скаржника, боржником у деклараціях про майновий стан за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, уточнених деклараціях від 07.03.2024 про майновий стан за 2020, 2021, 2022, 2023 роки зазначена неповна та недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї та Боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.
18. Скаржник вказує, що в ухвалі Господарського суду Рівненської області в справі № 918/1354/23 від 03.06.2024, рішенні Господарського суду Рівненської області у справі № 918/1354/23(569/6828/24) від 28.10.2024 встановлено подання боржником та ОСОБА_2 (родичкою дружини Боржника) заяв про наявність фіктивної неіснуючої заборгованості з метою визнання вимог кредиторів та очолення зборів кредиторів; боржником у 2020 році відчужено третій особі безоплатно майна на суму 2 767 250,50 грн, що встановлено рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.11.2023 в справі 914/649/23. Сукупний дохід боржника за звітний період (2020-2023 роки) складав 4 398 113,00 грн відповідно до поданих ним же декларацій про майновий стан та заборгованість перед кредиторами, яка виникла задовго до навіть початку звітного періоду складала згідно з поданою самим Боржником заяви про неплатоспроможність 3 942 222,41 грн. Зазначає, що суди апеляційної та касаційної інстанції не брали до уваги відчуження боржником майна у 2020 році, оскільки таке не було предметом дослідження у суді першої інстанції.
19. Вищевказане, на переконання скаржника, вказує на недобросовісність боржника, а отже відсутність ознак неплатоспроможності.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
20. 15.06.2026 керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Даніліним С. В. подано відзив на касаційну скаргу, в якому наведено прохання відмовити в задоволенні скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. На думку арбітражного керуючого відсутні підстави для закриття провадження у цій справі про неплатоспроможність, визначені п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ, оскільки боржником було подано уточнені декларації, у справі № 918/649/23 не встановлено про відчуження боржником майна, зауважень до звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій кредитори не заявляли. Також на думку арбітражного керуючого відсутні підстави для закриття провадження у справі згідно з п. 11 ч. 1 ст. 90 КУзПБ з мотиву того, що судом не встановлені ознаки неплатоспроможності.
21. Водночас, керуючий реструктуризацією вказує про відсутність обставин, які б свідчили про недобросовісну поведінку боржника у даній справі, а доводи кредитора не спростовують встановлених обставин справи та ґрунтуються на припущеннях. 
22. 15.06.2026 ОСОБА_1 подано відзив з проханням закрити касаційне провадження з підстав того, що правовідносини у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилався скаржник, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, не є подібними чому уже надавалась оцінка Верховним Судом у цій справі. Доводи касаційної скарги є безпідставними та необгрунтованими.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
24. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
25. Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
26. За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
27. Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.
28. Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.
29. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
30. Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
31. Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
32. За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
33. Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
34. Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;
- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).
35. Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, передбачає закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ).
36. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
37. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
38. Керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 частини п`ятої статті 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.
39. Верховний Суд зауважує, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів. Суд звертається до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.
40. Таким чином, декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності.
41. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника.
42. При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації.
43. Пунктом 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ встановлено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.
44. Згідно з правовою позицією, висловленої у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, за якою певні неточності в декларації про майновий стан не можуть слугувати підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність або закриття провадження у такій категорії справ, оскільки законодавцем наділено боржника можливістю усунути такі неточності шляхом надання суду виправленої декларації.
45. Аналіз пункту 11 частини третьої статті 116, пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме:
- боржник подає суду декларацію;
- керуючий реструктуризацією перевіряє надані боржником декларації та виявляє наявність у них неповної та/або недостовірної інформації, а у випадку підтвердження такого факту за результатом перевірки повідомляє боржника у формі відповідного звіту;
- отримавши звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій, боржник упродовж семи днів (з дати отримання звіту) має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.
46. Отже, керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.
47. Нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправленої декларації та подання уточненого звіту, а зазначена в декларації інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.
48. Водночас законодавцем прямо встановлено, що керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, доводить результати перевірки до відома боржника, що є підставою для виправлення декларації у строк встановлений законом. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 903/264/21.
49. Наявність процесуального права боржника подавати пояснення, заперечення та відповідні документи у підтвердження власної позиції, які мають бути оцінені судом під час провадження у справі в сукупності з іншими доказами.
50. У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник.
51. Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ встановлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
52. Слід враховувати, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ і саме тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
53. Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
54. Системне тлумачення вказаних вище приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
55. Звертаючись із заявою про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , ТОВ "Глянс" доводило, що боржником у деклараціях про майновий стан приховано майно, а тому боржник не є неплатоспроможним. 
56. Судами встановлено, що 29.02.2024 керуючим реалізацією був підготовлений та направлений на адресу боржника та кредиторів звіт про перевірку декларації про майновий стан боржника від 26.12.2023, згідно з яким були виявлені певні неточності/розбіжності. 07.03.2024 боржником долучено до матеріалів справи уточнені декларації про майновий стан за 2020-2023 роки із врахування звіту арбітражного керуючого про перевірку декларації від 29.02.2024.
57. Щодо тверджень ТОВ "Глянс" про відчуження боржником майна у 2020 році та не відображення цих відомостей в деклараціях, що підтверджується судовими рішеннями у справі № 918/649/23, суди попередніх інстанцій, дослідивши рішення у справі № 918/649/23, встановили, що будь-яких обставин, пов`язаних із безоплатним відчуженням боржником майна третім особам на суму 2 767 250,50 грн у зазначеній справі не встановлено. ТОВ "Глянс" не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин і такі відсутні в матеріалах справи. Водночас, кредитор, стверджуючи про невідображення боржником в деклараціях про майновий стан майна, не зазначає про яке саме майно йдеться. 
58. Суд апеляційної інстанції також звернув увагу, що у справі № 918/649/23 ТОВ "Глянс" заперечувало реальність поставки товару, в той же час, вимагає декларування боржником спірної суми від відчуження майна третій особі у даній справі. Наведене, на переконання Верховного Суду, свідчить про суперечливу позицію кредитора. 
59. Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, також правильно звернув увагу, що питання достовірності даних, відображених боржником в деклараціях про майновий стан вже було предметом дослідження в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 17.02.2025, яка залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 та постановою Касаційного господарського суду від 02.10.2025 у цій справі.
60. Судами також враховано, задекларовані доходи ОСОБА_1 не враховують обов`язкових відрахувань для сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , визначених рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.06.2024 у справі № 918/1354/23 (918/331/24).
61. Крім того, суди попередніх взяли до уваги, що боржник подавав проєкти планів реструктуризації боргів та активно співпрацює з керуючим реструктуризацією, однак відсутність взаєморозуміння між боржником та окремими кредиторами ускладнює конструктивний діалог і перешкоджає досягненню взаємовигідних домовленостей та як наслідок неможливість вирішення питання про затвердження плану реструктуризації боргів та переходу до наступної процедури без вирішення наявних спірних питань. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано вказали, що оскільки процедура реструктуризації є необхідною для створення боржнику реальних умов погашення заборгованості з урахуванням його об`єктивних фінансових можливостей, збереження частини доходу на задоволення побутових потреб, а також можливості часткового списання кредиторських вимог, з урахуванням значного розміру визнаних грошових вимог кредиторів (загальна сума 4 977 749,55 грн), обмеженості поточних доходів боржника, то відсутні підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність. 
62. Доводи скаржника в касаційній скарзі щодо відсутності ознак неплатоспроможності ОСОБА_1 з тих мотивів, що боржником зазначена неповна та недостовірна інформація в деклараціях про майновий стан спрямовані на переоцінку доказів у справі, які вже були досліджені судами попередніх інстанцій, що в силу ст. 300 ГПК України виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції. 
63. Крім того, скаржник в касаційній скарзі посилається на обставини, які не були ним вказані в заяві про закриття провадження у цій справі, зокрема щодо придбаного у шлюбі об`єкту нерухомого майна, які до того ж вже були предметом оцінки в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 17.02.2025, яка залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 та постановою Касаційного господарського суду від 02.10.2025, а також щодо подання заяви ОСОБА_2 заяви з кредиторським вимогами. 
64. Колегія суддів вкотре наголошує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).
65. Зважаючи на викладене та з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини цієї справи, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 з наведених заявником мотивів та вважає правильним застосування судами п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ.
66. Щодо тверджень скаржника про те, що судами попередніх інстанцій застосовано п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у п. 75 постанови Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 916/3139/22, колегія суддів зазначає таке.
67. У пункті 75 постанови Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 916/3139/22 Суд зазначив, що "виходячи із встановлених у цій справі фактичних обставин, вищезазначених положень законодавства та правових висновків Верховного Суду, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що ненадання боржником повних і достовірних відомостей щодо свого майна та майна близьких родичів, пасивної поведінки боржника протягом усього періоду розгляду справи в суді першої інстанції, тобто доказів сумлінного виконання обов`язків боржника, свідчить про недобросовісну поведінку боржника, що є достатньою підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність за на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства".
68. За вимогами статті 287 ГПК України, підставою для касаційного оскарження згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті, яким обґрунтовано подану касаційну скаргу, є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення/цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах. Відповідно неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. Крім того, посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
69. Колегія суддів Верховного Суду відхиляє зазначені доводи скаржника, оскільки висновки, що їх дійшли у цій справі не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 916/3139/22, натомість зазначені висновки зроблені з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній конкретній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення. Протилежного скаржником не доведено.
70. У цій справі судами обох інстанцій не встановлено обставин ненадання боржником повних і достовірних відомостей щодо свого майна та майна близьких родичів, пасивної поведінки боржника під час розгляду справи в суді першої інстанції.
71. У зв`язку з викладеним, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ не знайшли свого підтвердження і Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень, відтак касаційна скарга задоволенню не підлягає. 
72. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть різнитися залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 указаної Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00, пункт 23). 
73. Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
74. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
75. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України). 
76. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга ТОВ "Глянс" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова та ухвала судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Глянс" про закриття провадження у справі № 918/1354/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат
77. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глянс" залишити без задоволення. 
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.12.2025 у справі № 918/1354/23 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

К. Огороднік