Справа 206/6258/25 
Провадження 2/206/449/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року       м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Малихіної В.В., 
при секретарі Тимченко Ю.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін цивільну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №1839873 від 19.03.2021. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.03.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №1839873. Договір позики було укладено у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із ЗУ « Про електронну комерцію». 
26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 2610 від 26.10.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1839873 від 19.03.2021 року. 
03.04.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги за Договором позики № 1839873 від 19.03.2021. 
Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму боргу 18071,82 грн., з яких: 6021,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 12050,82 грн. – заборгованість за процентами.
На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Договором позики № 1839873 від 19.03.2021 у розмірі 18071,82 грн, суму судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.
Ухвалою суду від 27.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
Представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив, відповідно до якого зазначив, що позивачем не доведено: - факту належного укладення кредитного договору саме з Відповідачем - факту отримання Відповідачем коштів у зазначеному розмірі; - правомірності набуття ним статусу нового кредитора; - правильності нарахування процентів. Надані позивачем «витяги з сервісу BIN» не є доказом належності картки відповідачу. Позивач не надав первинних банківських документів. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності та не надано доказів переходу прав вимоги.
Представник позивача надіслав відповідь на відзив, відповідно до якого, представник позивача зазначив наступне.Стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача – не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий Відповідача: - Електронна платіжна інструкція № 23eba94b-da86-44c2-ac09-890532094719 від 19.03.2021 року видана ТОВ «ФІНЕКСПРЕС» (фінансова компанія, яка діє на підставі ліцензії, яка видана Національним банком України на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку – платіжний інструмент/платіжна система) [документ виданий платіжною системою]; - Довідка № КД-000055745/ТНПП від 02.10.2025 р. видана платіжною системою/ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією /квитанцією № 23eba94b-da86-44c2-ac09- 890532094719 від 19.03.2021 року [документ виданий платіжною системою]; - Лист №01/10/25-12196 від 01.10.2025 р. виданий Позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту Відповідача/Клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № 23eba94b-da86-44c2-ac09-890532094719 від 19.03.2021 року [документ виданий Позикодавцем]. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Окрім викладеного вище, з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач в рахунок погашення заборгованості за договором позики здійснив часткове погашення заборгованості в розмірі 51,00 грн. (12.04.2021 – 51,00 грн.), що у свою чергу додатково підтверджує отримання відповідачем коштів за договором позики та його укладання. На підтвердження факту набуття позивачем права вимоги у даній справі до матеріалів долучено належні та допустимі докази, а саме: • Договір факторингу №2610 від 26.10.2021 р.; • Витяг з реєстру прав вимог від 26.10.2021 року до договору факторингу №2610 від 26.10.2021 р.; • Докази здійснення оплати за договором факторингу №2610 від 26.10.2021 р.; • Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р.; • Витяг з реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023р.; • Докази здійснення оплати за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р.; Зазначені документи відповідають вимогам статей 76, 77, 78 ЦПК України як належні та допустимі докази, оскільки безпосередньо підтверджують факт переходу права вимоги. Таким чином, доводи відповідача про недоведеність переходу права вимоги є безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, сторона відповідача, а саме представник відповідача, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. 
Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводити в змішаній (паперовій та електронній) формі. 
Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов наступного висновку.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Так, судом встановлено, що 19.03.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №1839873. Договір позики було укладено у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із ЗУ « Про електронну комерцію». За умовами договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6021,00 грн, строк позики – 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). 
Кредитодавець на виконання умов договору № 1839873 від 19.03.2021 року виконав свої зобов`язання передав відповідачу в власність грошові кошти у розмірі 6021,00 грн, що підтверджується електронною платіжною інструкцією № 23eba94b-da86-44c2-ac09-890532094719 про перерахування коштів в розмірі 6021,00 грн. на банківський рахунок, що зазначив відповідач № НОМЕР_1 . 
26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 2610 від 26.10.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1839873 від 19.03.2021 року. 
03.04.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги за Договором позики № 1839873 від 19.03.2021. 
Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму боргу 18071,82 грн., з яких: 6021,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 12050,82 грн. – заборгованість за процентами.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, до фактора переходить право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №1839873 від 19.03.2021 на умовах, визначених цим договором.
Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача зазначених у відзиві щодо факту отримання відповідачем коштів у зазначеному розмірі, оскільки зазначений факт користування грошовими коштами ОСОБА_1 підтвержується в тому числі про рух коштів по картці № НОМЕР_1 , що було емітовано на його ім`я. 
Що стосується посилань представника відповідача щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Законом України від 30 березня 2020 року N 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
В постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі N 679/1136/21 (провадження N 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року у справі N 728/1765/21 (провадження N 61-6640св21) зазначено, що "у пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року N 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.
Крім того, згідно із пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії.
Розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пункт 19 згідно з Законом України "Про несення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" N 2120-IX від 15 березня 2022 року.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" N 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, термін дії якого продовжено наступними Указами Президента України до теперішнього часу.
Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з урахуванням дії на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року строк позовної давності збільшено на увесь строк його дії.
Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що заборгованість розрахована починаючи з 2021 року, позивачем на момент звернення з позовом до суду 06 листопада 2025 року встановлений статтею 257 ЦК України 3-річний строк позовної давності не пропущений.
Представником відповідача не було долучено до відзиву на позовну заяву доказів на спростування належності відповідачу зазначеної у договорі карти, контр розрахунок на підтвердження заперечень щодо нарахування процентів.
Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 18071,82 грн., з яких: 6021,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 12050,82 грн. – заборгованість за процентами.
Згідно із ст. 133 ЦПК України  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Так відповідачем при розгляді справи були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, витягом з акту № 3-ФП від 06.10.2025 року приймання-передачі, платіжною інструкцією.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-  задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості за кредитним договором № 1839873 від 19.03.2021 у розмірі 18071,82 грн (вісімнадцять тисяч сімдесят одну грн. 82 коп). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати понесені у зв`язку з наданням правничої допомоги у розмірі 4500 грн, а також зі сплати судового збору у розмірі в загальному розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) 

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач:  Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ»: ЄДРПОУ 43311346, 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31\33. 
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 . 

Суддя          В.В. Малихіна