Справа № 383/1135/26
Номер провадження 2-а/383/11/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі
головуючої судді Адаменко І.М.,
за участю секретаря судового засідання Ляховецької В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу № 383/1135/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з вказаним адміністративним позовом до відповідачів посилаючись на те, що постановою № R580946 від 15.06.2026 року у справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000 грн, оскільки він у зазначений в повістці строк (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), не з`явився до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вважає, що вказана постанова винесена з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню, оскільки не встановлено його вини. Також зазначає, що будь яких повісток про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 йому не вручали, зміст таких повісток не оголошувався. У будь який спосіб, в тому числі і поштовим зв`язком, таких повісток він не отримував. Крім того, позивач вказує, що станом на сьогодні відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» він проходить військово-лікарську комісію для визначення його степення придатності до військової служби. Також вказана постанова, не відповідає вимогами ст.283 КУпАП, оскілтки у тексті постанови взагалі відсутні буль-які посилання на реквізити (номер, дату скаладання) протоколу про адміністративне правопорушення чи повістки, які нібито стали підставою для притягнення його до відповідності. Копію протоколу не отримував, розгляд срави 15.06.2026 року відбувся з порушенням ст.268 КУпАП в наслідок чого, він позбавлений можливості надати пояснення, викласти свої заперечення і вказати на відстутність доказів. Про наявність постанови, він дізнався лише 19.06.2026 року під час проходження ним ВЛК. Таким чином, позивач стверджує, що не ухилявся від отримання повістки, а сама повістка йому не направлялася та не вручалася за місцем проживання.Також зазначає, що згідно з даними програми «Резерв+» він не має порушень правил військового обліку.

До суду 30.06.2026 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 надійшов відзив, який обгрунтований тим, що відповідно до порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 та розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.02.2026 року №359 Кетрисанівську сільську раду було уповноважено здійснити оповіщення військовозобов`язаних, зокрема ОСОБА_1 , шляхом вручення повістки № 6692892 про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 02.03.2026 року на 09 год.00 хв з метою уточнення даних.Кетрисанівська сільська рада надіслала лист від 26.02.2026 № 11-40/141/2, де зазначала, що повістка була направлена ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку, проте конверт з повісткою повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адр`сою». Таким чином ОСОБА_1 вважається належним чином оповіщений про виклик. Оскільки, позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зазначені у повістці дату та час, про причини неявка не повідомив, тому порушив вимоги законодавства, і у його діях (бездіяльності) вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП. На цій підставі просять відмовити в задоволені позову повністю та всі витрати пов`язані із судовим розглядом покласти на позивача.
03 липня 2026 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив де зазначено, що відповідач не довів належними доказами, що у відправленні на його адресу 24.02.2026 року містилася саме повістка про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутній поштовий опис вкладення, що є порушенням п. 34 Постанови КМУ № 560. Також зазначено, що оскаржувана постанова не містить посилання на конкретний протокол про адміністративне правопорушення позивача, не зазначено його реквізитів та відомостей, які би дозволяли ідентифікувати повістку, невиконання якої вміняється позивачу, а саме відсутній її номер, дата, спосіб вручення та посилання на докази її отримання позивачем.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За приписами ст.77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У відповідності до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII громадяни зобов`язані, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Судом встановлено, що у протоколі № 316 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 08.06.2026 року, складеним діловодом ВОМП ІНФОРМАЦІЯ_2 страшим солдатом ОСОБА_4  зазначено, що ОСОБА_1 08.06.2026 року о 11 год. 30 хв. прибув до до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу. Під час дії воєнного стану, в особливий період 24.02.2026 року отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зазначений в повістці строк, а саме 02.03.2026 року, до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважні причини не повідомляв, чим порушив абз. 2 ч.10 с.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», п.2 ч.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Також йому роз`яснено ст.63 Конституції України його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 12.06.2026 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №20, про що позивач поставив свій підпис .
Також зазначений протокол містить письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він вказує, що не отримував повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 поштовим зв`язком.Про повістку дізнався в день складення протоколу 08.06.2026 року, коли самостійно прибув для отримання направлення на ВЛК. Крім того, просив не притягувати його до адміністративної відповідальності також врахувавши відповідні строки.
15 червня 2026 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № R580946 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, де останнього визнано винним за вказаною статтею та накладено адміністративне стягнення на останнього у виді штрафу в розмірі 17000 грн, при цьому зазначено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. На цій підставі ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн (а.с.17).
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, який відбувся 15 червня 2026 року, та не отримував копію оскаржуваної постанови в день її ухвалення 15 червня 2026 року. Це підтверджується змістом копії самої постанови № R580946, де у графі щодо отримання копії вказаної постанови зазначено: «Копію постанови від 15.06.2026 року №R580946 про притягнення до адміністративної відповідальності отримав «___»_____ року», та де відсутній на примірнику копії цієї постанови, який надано відповідачем до відзиву підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ці обставини також встановлено і з копії примірника оскаржуваної постанови, який надано позивачем, де мається запис про отримання копії цієї постанови особою 19.06.2026 року, проте підпис під цим записом ідентифікувати не можливо, оскільки не зазначено прізвища такої особи, а саме прізвище позивача ОСОБА_1 .. 

Тобто, судом встановлено розбіжності між копіями оскаржуваної постанови № R580946 від 15.06.2026 року, наданими сторонами. 
Наведені розбіжності ставлять під сумнів достовірність запису про отримання позивачем копії оскаржуваної постанови 19.06.2026 р.
Також судом встановлено, що позивача викликали на розгляд його справи до  ІНФОРМАЦІЯ_2 на 12.06.2026 року на 10.00 год, проте його адміністративну справу було розглянуто в інший день, а саме 15.06.2026 року, що саме по собі є порушенням ст.268 КУпАП.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період, відмова від отримання повісток, проходження медичного огляду, тощо.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» ввеждено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжено та діє на теперішній час.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 22 вказаного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, зокрема, відповідно до ч. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Крім того, частиною 10 статті 1 Закону України «Про віськовий обов`язок та військову службу» встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, крім іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Слід також зазначити, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП, є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 у справі № 724/716/16-а зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Положеннями статті 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).
Разом з цим, як вбачається зі змісту позову, ОСОБА_1 заперечує факт оповіщення його про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому з метою повного та всебічного розгляду даної справи необхідним є з`ясування факту належного інформування позивача про обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, надаючи оцінку вказаним запереченням позивача суд зазначає наступне.
Так, відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Відповідно до пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560(далі по текстуПорядок № 560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Згідно із пунктами 40-41 вказаного Порядку під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.
Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: - день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Таким чином, виходячи з вищенаведених норм вбачається, що оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. У випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є документами від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою.
Відповідно до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560 кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатору вигляді QR-коду (далі-QR-код) (п.30-1). QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням. Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.
У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.
Постановою Кабінету Міністрів від 05.03.2009 № 270 затверджено «Правила надання послуг поштового зв`язку». Ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.
Так, відповідно до п. 16 Правил, повістка або у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто».
Згідно із змістом п. 82 Правил, доповнено новим Постановою КМ № 1147 від 08.10.2024, Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам ( п.85 Порядку).

Проте, як встановлено в судовому засіданні з листа Кетрисанівської сільської ради від 26.02.2026 №1.1-40/141/02 під час здійснення оповіщення ОСОБА_1 за місцем його проживання, останній був відсутній, у зв`язку з чим повістку направлено поштовим зв`язком Укрпошта, проте даний лист не містить інформації, коли саме позивачу ОСОБА_1 намагалися вручити повістку, за якою саме адресою, також не зазначенодату коли йому було направлено повістку про виклик поштовим зв`язком. Окрім того в порушення п.16 Правил не додано опису поштового вкладення та на поштовому коніерті, копія якого додана відповідачем не має позначки «Повістка ТЦК».
Крім того, у протоколі № 316 від 08.06.2026 року про адміністративне правопорушення та у оскаржуваній постанові № R580946 від 15.06.2026 року не вказано номеру повістки, якою викликали позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , також у оскаржуваній посанові не вказано, що ця повістка та документи на підтвердження її вручення досліджувалася відповідачем при розгляді адміністративної справи щодо позивача, що є порушенням ст. 268 та ст.279 КУпАП, де визначено, що на засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до змісту ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При розгляді даної справи, відповідач також мав врахувати особливості її розгляду, визначені ст.279-9 КУпАП. 
Також в оскаржуваній постанові не конкретизовано час, на який позивач нібито викликався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Крім того, у постанові не зазначено, до якого саме територіального центру комплектування та соціальної підтримки позивач мав прибути.
Більше того, текст постанови взагалі не містить посилань на реквізити документа, яким позивача було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема не зазначено номер та дату повістки або іншого документа, а також відсутні будь-які відомості щодо номера та дати складання протоколу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин оскаржувана постанова не містить належної конкретизації фактичних обставин інкримінованого правопорушення, що позбавляє позивача можливості належним чином перевірити обґрунтованість висновків відповідача та ефективно реалізувати своє право на захист.
Враховуючи вищевикладене, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 02.03.2026 року о 09.00 год.
Відповідно до змісту ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка має містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. В той же час, при внесенні оскаржуваної постанови 15.06.2026 року, в ній не зазначено належного опису обставин, установлених під час розгляду справи з посиланням на докази, визначені у ст.251 КУпАП, які були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується висновок про доведеність вини, події та підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1КУпАП, належним чином не мотивовано висновку про винуватість позивача, що суперечить вимогам ст. ст. 7, 245, 252, 280, 283 КУпАП.
Також, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що відповідачем належним чином з`ясовувалася причина неявки ОСОБА_1 за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.03.2026 року та чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що є порушенням ст.280 КУпАП.
Також, відповідач взагалі не надав суду доказівта змістовних пояснень на спростування доводів позивача щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної постанови. Зокрема, не надані матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскарженої постанови та не вжито жодних заходів щодо спростування доводів позивача у його поясненнях, де він не визнав своєї вини, а також не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1КУпАП.
Також відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме того, що позивач отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 02.03.2026 року та не з`явився на виклик.
Тобто, відповідачем не надав суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної постанови.
Оскільки суб`єктом владних повноважень не надано до суду жодних доказів на спростування доводів позивача, не можна стверджувати, що оскаржувана постанова сама по собі є належним підтвердженням факту вчинення позивачем правопорушення.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно Витягу, сформованого 22.06.2026 року з Резерв +, військовозобов`язаного відповідно постанови ВЛК визнано непридатним в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с.9).
Крім того, позивач ОСОБА_1 проходить військово-лікарську комісію для визначення ступеня придатності до військової служби, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду, оформленою відповідно до Додатку №13 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (пункт 5.1. глави 5 розділу ІІ)(а.с.10-11).
Зазначений факт підтверджується також такими документами: мультизрізовою комп`ютерною томографією від 19.06.2026 року (а.с.12), висновком лікаря оторинголога (а.с.13), актом дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 (а.с.14), висновком лікаря хірургу (а.с.15) та актом дослідження стану здоров`я ОСОБА_1 (а.с.16).
За змістом ч. 3 ст. 210-1 КУпАП особа може нести відповідність за правопорушення щодо не оновлення даних виключно після дати набрання цією нормою чинності, тобто після 19.05.2024.
Проте, згідно примітки ст. 210 КУпАП - положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Тобто, такі дані ТЦК мав можливість отримати самостійно. 
Будь-які докази того, що вказані дані неможливо було отримати відповідачем самостійно, відсутні. 
Окрім того, протокол № 316 про адміністративне правопорушення позивача, у порушення ст.256 КУпАП, не містить часу та місця вчинення правопорушення, з його змісту не вбачається, що повістка про виклик ОСОБА_1 була вручена, не містить номера повістки, якою викликався позивач, та обставин яким чином надсилалася повістка позивачу, також не містить інформації, чи була вона вручена позивачу.
Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.
Також, у порушення ст.283 КУпАП оскаржувана постанова не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, а саме дату, час та місце правопорушення, та його суть.
Суд зазначає, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивних істин при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі №513/899/16-а.
Всупереч викладеному відповідач, ухвалюючи оскаржувану постанову, жодних із передбачених законом обставин не врахував та не довів правомірність оскаржуваної постанови. 
Відповідно до змісту ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою.
Суд встановив, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальночті відбувся за відсутності позивача, та який не подав заяви у відповідності до ст.279-9 КУпАП, де б було би зазначено, що особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду даної справи без належним чином повідомленої особи та без з`ясування причин її неявки на розгляд справи.
На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням встановленої процедури та є протиправною.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
У відповідності до вимог ст.72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевикладені обставини та те, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідачем до суду не надані, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови як такої, що не відповідає вимогам закону, а справу про адміністративне правопорушення позивача за ч.3 ст.210-1 КУпАП закриває у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення, задовольнивши адміністративний позов в цій частині.
Щодо вимог позивача до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 суд зазначає наступне.
За змістом положень ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
За визначеннями, наведеними у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військовогоуправління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києвіта Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Згідно з п. 3 Положення районні територіальні центри комплектування та соціальноїпідтримки, як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, м. Києва та м.Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.
Згідно з п.7 Положення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районнітериторіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 КУпАП, від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладатадміністративністягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Аналіз наведених норми права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративніправопорушення, керівник відповідного органу діє не як самостійнийсуб`єкт владних повноважень, а віді мені територіальному центру комплектування та соціальної підтримкиобласті.
Така позиція повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а.
Предметом позову у даній справі є, зокрема, визнання протиправною, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.
З наведеного вбачається, що оскаржувана постанова є актом відповідного органу ІНФОРМАЦІЯ_2 , від імені якого діяв тимчасово виконуючого обов`язки начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 .
Тому належним відповідачем у даних справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади, суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових (службових) відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень є орган, який таке стягнення наклав, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Правовою позицією ВС КАС викладеної у справі №742/2298/17 від 17.09.2020 року визначено, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений такі стягнення накладати.
Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є необґрунтованими, тому в цій частині позов не підлягає задоволеню.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 271, 286, 292, 295 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № R580946 від 15.06.2026 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП України скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань 665,60 грн судового збору.
В частині позовних вимог до тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 13.04.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: тимчасово виконуючий обов`язки начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ,місцезнаходження АДРЕСА_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місцезнаходження АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено 06.07.2026 року.

Суддя І.М. Адаменко