ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2026року
м. Київ

справа № 712/13029/21
провадження № 61-2016св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алексєєв Максим Юрійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Черкаського апеляційного суду від 24 липня 2025 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Карпенко О. В., Новікова О. М.,
Короткий зміст позовних вимог
1. У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Алексєєв М. Ю., про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав та поновлення права власності на квартиру.
2. Позов обґрунтовано тим, що 24 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CSIPGI0000004279, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 грн.
3. Того ж дня в забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № CSIPGI0000004279, за умовами якого ОСОБА_1 надала в іпотеку своє нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності.
4. 27 червня 2008 року між Державною іпотечною установою та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір відступлення вимоги № 1332/08 від 27 червня 2008.
5. 20 січня 2009 року до реєстраційного запису Державного реєстру іпотек № 6295405 внесено зміни про відступлення права вимоги згідно з договором про відступлення права вимог № 1332/08 від 25 березня 2008 року, що був укладений між Державною іпотечною установою та ЗАТ КБ «ПриватБанк», та відбулася зміна іпотекодержателя ЗАТ КБ «ПриватБанк» на Державну іпотечну установу.
6. 07 квітня 2009 року до реєстраційного запису Державного реєстру іпотек № 6295405 згідно з вищевказаним договором про відступлення права вимог № 1332/08 від 25 березня 2008 року внесено зміни про іпотекодержателя, яким вдруге став ЗАТ КБ «ПриватБанк».
7. 03 липня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав на адресу проживання ОСОБА_1 вимогу, згідно якої просив погасити прострочену заборгованість станом на 05 вересня 2010 року в сумі 310 754,24 грн, в разі невиконання якої банк буде звертатись з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців.
8. 14 лютого 2012 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2012 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Звернуто стягнення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № CSIPGІ0000004279 від 24 грудня 2007 року в розмірі 201 755,11 грн на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» із застосуванням процедури, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
9. 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Черкаського МНО Миколенко І. М. було видано КБ «ПриватБанк» дублікат договору іпотеки від 24 грудня 2007 року.
10. 26.12.2017 Банк направив претензію, в якій вказав, що 03 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 на підставі дублікату договору іпотеки № CSIPGI0000004279 від 12 грудня 2016 року та просив позивачку разом із членами сім`ї та іншими мешканцями протягом 30 днів з моменту отримання даної претензії добровільно звільнити вказану квартиру із одночасним зняттям з реєстраційного обліку.
11. У 2018 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про виселення (справа № 712/2616/18), в обґрунтування якого вказував, що 03 лютого 2017 року в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність квартиру загальною площею 44 кв. м, житловою площею 26,10 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору іпотеки від 12 грудня 2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І. М. та зареєстрований у державному реєстрі під номером 1016.
12. 03 лютого 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з заявою про державну реєстрацію прав до приватного нотаріуса Алексєєва М. Ю. як державного реєстратора, в якій просив зареєструвати за банком право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
13. В подальшому позивачка дізналася, що 06 лютого 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М. Ю. прийнято протиправне рішення № 33724765 про проведення державної реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру АДРЕСА_1 та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
14. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав підставою для виникнення права власності у КБ «ПриватБанк» є вимога КБ «ПриватБанк» серія б/н, видана 14 листопада 2016 року, та дублікат договору іпотеки серії 1016, виданий 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом Миколенко І. М.
15. Вважала вищевказане рішення приватного нотаріуса № 33724765 про проведення державної реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» протиправним та таким, що суперечить вимогам законодавства, яке має бути скасовано в судовому порядку, із припиненням права власності банку на її квартиру.
16. Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєєксєва М. Ю. № 33724765 від 06 лютого 2017 року, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстрованим за ПАТ КБ «ПриватБанк».
Поновити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 шляхом відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, № б/н виданого 15 липня 1999 року Соснівським райвиконкомом м. Черкаси та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 серпня 2003 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2106.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
17. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2025 року у складі судді Пироженко С. А. позов задоволено.
18. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Алєєксєва М. Ю. № 33724765 від 06 лютого 2017 року, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк».
19. Поновлено право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 шляхом відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, № б/н,виданого 15 липня 1999 року Соснівським райвиконкомом м. Черкаси та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 серпня 2003 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-2106.
20. Вирішено питання щодо судових витрат.
21. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався процедури та вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку», умов договору іпотеки, а також Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при здійсненні звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на предмет іпотеки.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
22. Постановою Черкаського апеляційного суду від 24 липня 2025 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
23. Рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, здійснено розподіл судових витрат.
24. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що банком надано реєстратору усі необхідні документи для реєстрації права власності на спірну квартиру.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
25. У лютому 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
26. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
27. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
28. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення місцевого суду.
29. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає:
застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 серпня 2019 року в справі № 911/2392/17, від 02 червня 2021 року в справі № 495/5578/17, від 22 травня 2024 року в справі № 754/8750/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);
недослідження зібраних в справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
30. Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на відсутність у банку на момент звернення до нотаріуса з відповідною заявою права іпотекодержателя.
31. Вказує, що державному реєстратору банком не було надано доказів того, що право вимоги до боржника, яке виникло в банку та в подальшому було ним передано Державній іпотечній установі, на підставі договору відступлення права вимоги, знову перейшло до банку на тих самих умовах, що і відступалось.
Відзиву на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
32. 24 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CSIPGI0000004279, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 грн (т.1, а. с. 19-21).
33. 24 грудня 2007 року в забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № CSIPGI0000004279, за умовами якого ОСОБА_1 надала в іпотеку своє нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності (т. 1, а. с. 22-24).
34. Згідно з пунктом 1.1. іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: 2-кімнатну квартиру зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном загальною площею 44,00 кв. м, житловою площею 26,10 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
35. Відповідно до пункту 2.1.5 іпотечного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством.
36. 27 червня 2008 року на виконання Генерального договору про рефінансування та обслуговування іпотечних кредитів № 8 від 28 березня 2006 року та Додаткової угоди про рефінансування та обслуговування іпотечних кредитів щодо здійснення співробітництва у сфері іпотечного житлового кредитування за рахунок коштів, залучених під державну гарантію № 4 від 27 квітня 2007 року, між Державною іпотечною установою та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір відступлення права вимоги від 27 червня 2008 року (т. 1, а. с. 146-151).
37. Згідно з п. 1.1 вказаного договору відступлення банк передає, а Установа приймає всі права вимоги за договорами, вказаними в додатку № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (в якому зазначено також і договори укладені між відповідачем та ОСОБА_1 ), а згідно пункту 2.1 даного договору відступлення передбачено, що п. 1.1 набирає чинності з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації (т. 1, а. с. 146).
38. Пунктом 1.3 договору відступлення визначено, що Установа передає, а банк приймає всі права вимоги за договорами, вказаними у вимозі зворотного відступлення права вимоги, при цьому пунктом 2.2 даного договору передбачено, що вказаний п. 1.3 набирає чинності на наступний робочий день з дня отримання від Установи вимоги (т.1, а. с. 146).
39. Умови відступлення права вимоги банком на користь Установи передбачено в розділі 3 указаного вище договору відступки та деталізовано в п.п. 3.1., 3.2, 3.3, 3.4 його умов (т. 1, а. с. 147).
40. У розділі 4 Договору відступлення передбачено умови та порядок зворотної відступки права вимоги, але вже від Установи до банку, що деталізовано в п.п. 4.1., 4.2, 4.3 його умов (т. 1, а. с. 147-148).
41. Пунктом 3.1 договору відступлення передбачено необхідність передачі банком Установі по кожному з позичальників: оригіналів договору про іпотечний кредит та договору іпотеки; виписки про стан заборгованості позичальника, завірену підписом керівника, головного бухгалтера і печаткою банка; документи, які складають кредитну справу позивачки та інші документи.
42. Передача зазначених документів здійснюється згідно з актом приймання-передачі, який сторони складають та підписують за встановленою формою (п. 3.1 Договору).
43. Не пізніше 5 робочих днів з моменту набрання чинності пункту 1.1 цього договору банк зобов`язаний передати позичальнику письмове повідомлення про відступлення права вимоги, а не пізніше наступного робочого дня з дня набрання чинності вказаного пункту договору здійснити заходи щодо внесення змін до Державного реєстру іпотек та провести реєстрацію Договору відступлення у Державному реєстрі правочинів (п. 3.2).
44. Пунктом 4.1 договору відступлення визначено, що не пізніше робочого дня з дня виявлення відповідних підстав, зазначених у пункті 2.3 даного договору, Установа зобов`язана за допомогою державного підприємства спеціального зв`язку, електронної пошти НБУ, тощо, доставити в Банк Вимогу зворотнього відступлення права вимоги, у якій наводяться підстави для набрання чинності п.1.3 договору окремо по кожному кредитному договору, визначається сума зобов`язань банку по зворотньому відступленню права вимоги та кінцева дата перерахування Банком на користь Установи усіх платежів за зворотнє відступлення права вимоги.
45. Відповідно до п. 4.2 договору відступлення не пізніше наступного робочого дня з дня надходження коштів від банку на рахунок Установи, вказаний у вимозі, на виконання п. 5.3 цього договору установа передає, а банк приймає зазначені у п. 3.1 даного Договору документи згідно з актом приймання-передачі, що під час відступлення права вимоги передавались Банком Установі.
46. Не пізніше 5 робочих днів з дня надходження коштів від банку на рахунок Установи, остання зобов`язана передати позичальнику письмове повідомлення про зворотне відступлення права вимоги до банку, а не пізніше наступного робочого дня з дня надходження коштів здійснити заходи щодо внесення змін до Державного реєстру іпотек (п. 4.3).
47. 20 січня 2009 року до реєстраційного запису Державного реєстру іпотек № 6295405 внесено зміни про відступлення права вимоги згідно з Договором про відступлення права вимог № 1332/08 від 27 червня 2008 року, що був укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та Державною іпотечною установою, та відбулась зміна іпотекодержателя ЗАТ КБ «ПриватБанк» на Державну іпотечну установу (т. 2, а. с. 117).
48. 18 березня 2009 року Державною іпотечною установою та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було складено та підписано Акт приймання-передачі № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 1332/08 від 27 червня 2008 року у зв`язку зі зворотним відступленням прав вимоги за договором про іпотечний кредит № CSIPGI0000004279 від 04 грудня 2007 року про передачу Установою на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» наступних оригіналів документів: 1. Договору про іпотечний кредит № CSIPGI0000004279 від 24 грудня 2007 року на 4 арк.; іпотечного договору № CSIPGI0000004279 від 24 грудня 2007 на 3 арк.; виписки про стан заборгованості ОСОБА_1 станом на 11 березня 2009 року на 1 арк.
49. 20 березня 2009 року заступник Голови Правління Державної іпотечної установи листом повідомив ОСОБА_1 про зворотне відступлення прав вимоги за іпотечним кредитом № CSIPGI0000004279 від 24 грудня 2007 (т. 1, а. с. 154).
50. 07 квітня 2009 року до реєстраційного запису Державного реєстру іпотек № 6295405 згідно із вищевказаним договором про відступлення права вимог № 1332/08 від 25 березня 2008 року, було внесено зміни про іпотекодержателя яким вдруге стає ЗАТ КБ «ПриватБанк» (т. 1, а. с. 204).
51. 03 липня 2010 року КБ «ПриватБанк» надіслав на адресу проживання ОСОБА_1 вимогу, згідно якої просив погасити прострочену заборгованість станом на 05 вересня 2010 року в сумі 310 754,24 грн, в разі невиконання якої банк буде звертатись з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців (т. 1, а. с. 38).
52. 14 лютого 2012 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 13 квітня 2012 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Звернуто стягнення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № CSIPGІ0000004279 від 24 грудня 2007 року в розмірі 201 755,11 грн на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом реалізації предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» із застосуванням процедури, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (т. 1, а. с. 39-41).
53. 15 листопада 2016 року банком у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 1800192616883 ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушень, за якою банк у разі неповернення суми кредиту та інших виплат в розмірі 853 038 грн протягом 30 днів з дня отримання вимоги звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (т. 1, а. с. 192).
54. Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 28 травня 2024 року в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 1800192616883 від 16 листопада 2016 підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Особисто» вірогідно виконаний ОСОБА_1 . Рукописний текст в графі «Розписка в одержанні» - вірогідно виконані ОСОБА_1 (т. 2, а. с. 58-65).
55. 03 лютого 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з заявою про державну реєстрацію прав до приватного нотаріуса Алексєєва М. Ю. як державного реєстратора, в якій просив зареєструвати за банком право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 180).
56. 06 лютого 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвим М. Ю. прийнято рішення № 33724765 про проведення державної реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру АДРЕСА_1 та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1, а. с. 207).
57. Згідно інформаційної довідки з ДРРП від 25 жовтня 2024 року у відомостях про актуальну інформацію про державну реєстрацію іпотеки вказано КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателя квартири позивача на підставі того ж самого Договору про відступлення права вимог № 1332/08 від 25 березня 2008 року та дубліката договору іпотеки від 12 грудня 2016 року (т. 2, а. с. 118-119).
Позиція Верховного Суду
58. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
59. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
60. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
61. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
62. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
63. Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала, що реєстрація права власності на спірну квартиру за банком відбулась із порушенням законодавства, а тому наявні підстави для скасування рішення державного реєстратора, на підставі якого банк набув право власності.
64. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався процедури та вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку», умов договору іпотеки, а також Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при здійсненні звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на предмет іпотеки.
65. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що банком надано реєстратору усі необхідні документи для реєстрації права власності на спірну квартиру.
66. Колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду.
67. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна.
68. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (тут і надалі в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
69. Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
70. Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
71. Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
72. Подібні положення закріплені у Законі України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент звернення стягнення на предмет іпотеки (лютий 2017 року).
73. Тобто законодавством і на момент укладення іпотечного договору, і на момент звернення стягнення на предмет іпотеки був передбачений спосіб задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і шляхом позасудового (добровільного) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.
74. Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14- 45цс20), від 26 липня 2023 року у справі № 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22) та у постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 750/10129/18 (провадження № 61-4971св20), від 30 липня 2024 року у справі № 754/17295/20 (провадження № 61-1565св24), від 19 червня 2024 року у справі № 761/14019/19 (провадження № 61-4790св24), 09 квітня 2025 року у справі № 522/1506/22 (провадження № 61-4012св24).
75. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки, є не лише окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, але й відповідне застереження в іпотечному договорі.
76. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127) визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
77. Згідно з пунктом 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:
копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;
документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;
заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.
78. Судами встановлено, що 24 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CSIPGI0000004279, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 грн, того ж дня між сторонами в забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором укладено договір іпотеки № CSIPGI0000004279, за умовами якого ОСОБА_1 надала в іпотеку своє нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності.
79. 27 червня 2008 року на виконання Генерального договору про рефінансування та обслуговування іпотечних кредитів № 8 від 28 березня 2006 року та Додаткової угоди про рефінансування та обслуговування іпотечних кредитів щодо здійснення співробітництва у сфері іпотечного житлового кредитування за рахунок коштів, залучених під державну гарантію № 4 від 27 квітня 2007 року, між Державною іпотечною установою та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір відступлення права вимоги від 27 червня 2008 року № 1332/08 (т. 1, а. с. 146-151).
80. В Договорі про відступлення прав вимоги № 1332/08 сторони визначили та погодили умови про предмет договору, що в розумінні частини першої статті 638 ЦК України, є істотними умовами договору, а саме: як право вимоги за іпотечним договором № CSIPGI0000004279 від 24 грудня 2007 року, яке банк передає установі, так і право зворотної вимоги за іпотечним договором № CSIPGI0000004279 від 24 грудня 2007 року, яке Установа передає банку.
81. Пунктами 3.2 та 4.3 договору № 1332/08 сторони передбачили письмове повідомлення позичальників, одним з яких є ОСОБА_1 , про відступлення права вимоги та про зворотне відступлення права вимоги.
82. Так, відповідно до пункту 3.2. договору №1332/08 не пізніше 5 робочих днів з моменту набрання чинності пунктом 1.1. цього договору банк зобов`язаний передати позичальникам письмове повідомлення про відступлення права вимоги за договорами, вказаними у додатку № 1 до цього договору та зміну вигодонабувача за договорами страхування, з відміткою про отримання.
83. Відповідно до пункту 4.3 договору № 1332/08 не пізніше 5 робочих днів з дня надходження коштів від банку на рахунок Установи, вказаний у вимозі, на виконання пункту 5.3. цього договору, Установа зобов`язана передати відповідному позичальнику письмове повідомлення про зворотне відступлення права вимоги за відповідними договорами, вказаними у вимозі та зміну вигодонабувача за відповідними договорами страхування з відміткою про отримання.
84. 18 березня 2009 року Державною іпотечною установою та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було складено та підписано Акт приймання-передачі № 1 до договору відступлення прав вимоги № 1332/08 від 27 червня 2008 року у зв`язку зі зворотним відступленням прав вимоги за договором про іпотечний кредит № CSIPGI0000004279 від 04 грудня 2007 року; про передачу Установою на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» наступних оригіналів документів: 1. Договору про іпотечний кредит № CSIPGI0000004279 від 24 грудня 2007 року на 4 арк.; іпотечного договору № CSIPGI0000004279 від 24 грудня 2007 на 3 арк.; виписки про стан заборгованості ОСОБА_1 станом на 11 березня 2009 року на 1 арк.
Сторони також погодили, що цей акт є невід`ємною частиною договору про відступлення прав вимоги № 1332/08 від 27 червня 2008 року.
85. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про те, що зворотне відступлення права вимоги відбулось на підставі Акта приймання-передачі № 1 до договору відступлення прав вимоги № 1332/08 від 27 червня 2008 року у зв`язку зі зворотним відступленням прав вимоги, що і було передбачено умовами Договору № 1332/08, зокрема останнім абзацом пункту 4.2 договору № 1332/08.
86. Доводи заявника в касаційній скарзі про відсутність у банку на момент звернення до нотаріуса з відповідною заявою права іпотекодержателя, що унеможливило б набуття права власності на спірну квартину в позасудовому порядку, відхиляються колегією суддів.
87. Так, у постанові Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 755/15646/21 колегія суддів дійшла висновку, що:
«принцип свободи договору має декілька складових. При реалізації принципу свободи договору сторони, зокрема, мають можливість в своєму універсальному регуляторі визначитися з умовами договору і домовитися про як власне відступлення, так і зворотне відступлення;
на рівні імперативної приватно-правової норми відсутня заборона в одному договорі домовлятися про власне відступлення, так і зворотне відступлення.
У справі, що переглядається, сторони нотаріально посвідченого договору відступлення права вимоги № 930/08 від 23 травня 2008 року домовилися, з урахуванням принципу свободи договору, як про відступлення, так і про зворотне відступлення. Складення Акту приймання-передачі № 1 до Договору відступлення прав вимоги №930/08 від 23 травня 2008 року є виконанням домовленості сторін нотаріально посвідченого договору про зворотне відступлення. За таких обставин, відсутні підстави стверджувати, що сторони не дотрималися вимоги про нотаріальне посвідчення».
88. Таким чином, доводи заявника про відсутність в банку статусу іпотекодержателя й, відповідно, неможливість здійснити реєстрацію спірної квартири в позасудовому порядку, не знайшли свого підтвердження. Крім того, у справі № 755/15646/21 Верховним Судом було зроблено висновок щодо договору про відступлення права вимоги, укладеного між банком та Державною іпотечною установою, який в силу положень частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути враховано.
89. Отже, суд апеляційної інстанції, врахувавши релевантну практику Верховного Суду, дійшов обґрунтованого висновку, що у даній справі сторони нотаріально посвідченого договору відступлення права вимоги № 1332/08 від 27 червня 2008 року домовилися, з урахуванням принципу свободи договору, як про відступлення, так і про зворотне відступлення. Складення Акта приймання-передачі № 1 до договору відступлення прав вимоги № 1332/08 від 27 червня 2008 року є виконанням домовленості сторін нотаріально посвідченого договору про зворотне відступлення.
90. Також колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду щодо дотримання банком вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку № 1127 й, відповідно, наданням всіх необхідних документів, необхідних для реєстрації права власності на квартиру.
91. Таким чином, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
92. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
93. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального процесуального права. 
94. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2. Постанову Черкаського апеляційного суду від 24 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович