Головуючий у суді першої інстанції: Геліч Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 371/2008/25
провадження № 33/824/2211/2026

12 травня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І., 
за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Гребенюк В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою захисником Гребенюк Вікторією Геннадіївною, на постанову Миронівського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року, -
В С Т А Н О В И В:

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, зі стягненням судового збору на користь держави 605,60 грн. За постановою суду, 21 листопада 2025 року о 14 год. 00 хв. по вулиці Центральній в селі Зеленьки Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 325, д.н.з НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху та допустив наїзд на острівець безпеки та зіткнувся з автомобілем Renault Master д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 б, 12.1 та 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Не погоджуючись із постановою суду, захисник Гребенюк В.Г подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Миронівського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року та винести нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Окрім того, захисник просила поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки апеляційна скарга була подана шляхом направлення на електронну пошту суду, в межах строку на апеляційне оскарження, проте оскільки на момент подачі скарги відбувались значні ракетні обстріли по всій території України, що зумовили тривалі перебої з електропостачанням, апеляційна скарга з технічних причин не була доставлена до суду.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, адвокат зазначила, що постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було винесено з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто за відсутності апелянта. Крім того, суд не надав належної оцінки доказам у справі та не забезпечив повного, всебічного й об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Апелянт вважає постанову невмотивованою, оскільки суд першої інстанції не обґрунтував належність і допустимість доказів, на підставі яких ОСОБА_1 було визнано винуватим. Як стверджує захисник, матеріали справи не містять доказів того, що на момент події острівець безпеки, на який здійснив наїзд ОСОБА_1 , був належним чином позначений дорожніми знаками чи іншими технічними засобами організації дорожнього руху, які б інформували водіїв про його наявність або зміну організації руху. Адвокат також наголошує, що ані схема місця ДТП, ані долучені до справи фотоматеріали не містять фіксації відповідних дорожніх знаків.
Розглянувши клопотання Гребенюк В.Г. , з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки доводи клопотання підтверджуються долученими до нього доказами та підтверджують, що особами, які мали право на звернення з апеляційною скаргою у визначений Законом строк вживалися дії, спрямовані на реалізацію права на апеляційний перегляд судового рішення. 
Вислухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами. Доводи апелянта щодо неналежного облаштування острівця безпеки та відсутності дорожніх знаків є такими, що не узгоджуються з доказами, що містяться в матеріалах справи. Так, з листа Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області від 16 січня 2026 року слідує, що у зв`язку з незавершеними роботами капітального ремонту ділянки автомобільної дороги Н-01 Київ-Знам`янка (зокрема км 100) надати актуальну схему організації руху наразі неможливо. Водночас вказано, що стан дорожнього покриття та наявність засобів організації дорожнього руху фіксуються працівниками поліції безпосередньо на момент ДТП. В свою чергу, зі складеної працівником поліції схеми місця ДТП слідує, що в графі «назви об`єктів, зображених на схемі» під пунктом 5 у відомостях щодо назви об`єктів позначено острівець безпеки. Згідно п. 1.10 ПДР України острівець безпеки - технічний засіб регулювання дорожнього руху на наземних пішохідних переходах, конструктивно виділений над проїзною частиною дороги та призначений як захисний елемент для зупинки пішоходів під час переходу проїзної частини дороги.
Аналіз схеми ДТП, долученої до матеріалів справи свідчить, що острівець безпеки, позначений на ній, містить дорожній знак 4.7 «Об`їзд праворуч» ПДР України, а фотоматеріали, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення підтверджують його наявність. Крім того, з фотознімків вбачається наявність дорожньої розмітки 1.16.1 ПДР України, яка позначає напрямні острівці в місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що острівець безпеки був належним чином позначений та облаштований відповідно до вимог ПДР України засобами організації дорожнього руху. 
Оцінюючи доводи захисника про невідповідність дій суду вимогам чинного законодавства, суд апеляційної інстанції встановив таке. Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Аналіз прийнятого рішення, доводить, що постанова прийнята з дотриманням вимог, що передбачені ч. 3 ст. 283 КУпАП, містить усі необхідні складові, визначені законом. Зміст оскаржуваної постанови є чітким, повним та послідовним. Разом із тим, формування таких висновків суду пов`язане з дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із основних доказів у справі та підлягає оцінці судом, як окремо так і в сукупності з іншими доказами. Враховуючи, що протокол, долучений до матеріалів справи серії ЕПР №519558, складений так, як того вимагає ст. 256 КУпАП, тобто в ньому відображено всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, дані про особу, яка притягається до відповідальності, а також інші відомості, необхідні для ухвалення рішення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував зазначені дані. Крім того, оскаржуване рішення є взаємопов`язаними із відомостями, викладеними в протоколі, постанова містить пункти ПДР, які порушені, дії ОСОБА_1 , які полягають в порушенні цих правил та статтю, що передбачає настання відповідальності за їх порушення. Щодо доводів захисту про порушення права на захист, суд відзначає наступне. З аналізу матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник Курапова К.М. були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Зокрема, судові повістки про призначення справи до розгляду на 13 січня 2026 року були доставлені 22 грудня 2025 року у додаток Viber. Матеріали справи також містять повідомчий лист із підписами захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 13 січня 2026 року захисник Курапова К.М. подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке в подальшому було враховано судом. Після чого, справу призначено на 29 січня 2026 року, про що сторони також були належним чином повідомлені судовими повістками, що були доставлені 15 січня 2026 року в додаток Viber. Втім, у судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Курапова К.М. не з`явилися, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подали, у зв`язку з чим суд першої інстанції розглянув справу за їх відсутності. Такі дії суду узгоджуються з ч. 1 ст. 268 КУпАП відповідно до якої справу може бути розглянуто за відсутності особи , коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду. До того ж, право на захист апелянта було в повній мірі забезпечено та реалізовано під час апеляційного розгляду, де апелянт та його захисник мали можливість викласти свої доводи, надати пояснення та заперечення. 
Будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стороною захисту не наведено, та апеляційним судом не встановлено.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Миронівського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Вірченка Максима Михайловича, подану захисником Гребенюк Вікторією Геннадіївною, - залишити без задоволення.
Постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Шкоріна