Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року Справа№200/2019/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ЄДРПОУ 13486010) про визнання противоправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19.03.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати щомісячної пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була призначена відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зокрема її невиплати до 25 числа кожного місяця у відповідності до статті 47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати фактичну повну виплату щомісячної пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 25 числа кожного місяця у відповідності до статті 47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV.
Згідно квитанції № F1TU-ABZ1-TAME від 17.03.2026 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2025 року у справі №200/6702/24, яке набрало законної сили 15.12.2025 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувати до пільгового стажу відповідні періоди роботи та прийняти рішення про призначення пенсії. Вказане судове рішення виконано в повному обсязі, заява розглянута, періоди роботи зараховані до пільгового стажу. Виконання судового рішення в повному обсязі відповідачем призвело до призначення пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.06.2023 року та пенсійну справу пенсійна справа перебуває у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області за місцем обліку позивача для здійснення щомісячних виплат по пенсії, але відповідач після призначення пенсії фактично заблокував її щомісячну виплату з посилання на Постанову КМУ № 821 від 14.07.2025. Вважає такі дії протиправними, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 року позовну заяву було залишено без руху.
06.04.2026 року на виконання вказаної ухвали представником Позивача було надано заяву про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач у відзиві проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Наголошує, що За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Покровськ (далі - Головне управління) та отримує пенсію за віком, призначену з 08.06.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2025 по справі №200/6702/24 (далі – Рішення суду), яке набрало законної сили 15.12.2025 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії на виконання Рішення суду складає: - з 08.06.2023 - 20930,00 грн; - з 01.03.2024 - 23610,00 грн; - з 01.01.2026 - 25807,05 грн; - з 01.03.2026 - 25950,00 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821, яка набрала чинності 17 липня 2025 року, затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, яким визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування). Положення пунктів 4–7 зазначеного Порядку визначають механізм та умови здійснення таких виплат і є обов`язковими для застосування всіма органами Пенсійного фонду України. Вимога позивача щодо здійснення виплати без застосування пунктів 4–7 Порядку №821 фактично спрямована на покладення на Головне управління обов`язку діяти поза межами наданих йому повноважень та всупереч чинному нормативно-правовому акту.
Постанова №821 є чинною, у встановленому законом порядку протиправною не визнавалася, а тому є обов`язковою для врахування органами Пенсійного фонду України. Також, судове рішення, на виконання якого здійснюється нарахування та виплата, не містить припису про невикористання або незастосування окремих положень Порядку №821. Таким чином, у відповідача відсутні правові підстави для вибіркового застосування норм Порядку або для встановлення індивідуального порядку фінансування виплат конкретній особі. Пенсійний фонд України здійснює виконання судових рішень у межах чинного законодавства та затверджених бюджетних асигнувань, що виключає можливість задоволення позовних вимог у спосіб, запропонований позивачем. Статтями 72, 73 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, їх використання на цілі, не передбачені Законом № 1058 забороняється.
Отже, Головним управлінням облікована сума в розмірі 806420,43 грн, яка складається з: - заборгованості з пенсії, призначеної на виконання Рішення суду в сумі 702906,33 грн за період з 08.06.2023 по 31.12.2025; - щомісячної суми пенсії, призначеної на виконання Рішення суду за період з 01.01.2026 по 30.04.2026 в сумі 103514,10 грн (по 25807,05 грн з січня по лютий 2026 року та 25950,00 грн з березня по квітень 2026 року). Відповідно до Порядку №821 ОСОБА_1 протягом 2026 року здійснено виплату боргу, нарахованого на виконання Рішення суду, в межах виділених бюджетних призначень у загальній сумі 26 720,83 грн, а саме: у лютому 2026 року в сумі 1103,00 грн, у березні 2026 року в сумі 11083,00 грн та у квітні 2026 року в сумі 14534,83 на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ«ПУМБ». Таким чином, станом на 22.04.2026 сума залишку боргу складає 779699,60 грн. В подальшому, виплата щомісячної пенсії, призначеної на виконання Рішення суду та заборгованості, нарахованої на виконання Рішення суду, буде проводитись в межах виділених бюджетних призначень відповідно до Порядку №821.
25.05.2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі № 200/2019/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням у справі № 320/51895/25.
Ухвалою суду від 26.05.2026 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі № 200/2019/26 відмовлено.
Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .
Позивач, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Покровськ як отримувач пенсії за віком з 08.06.2023, призначеної на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2025 по справі №200/6702/24, яке набрало законної сили 15.12.2025 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2025 року по справі № 200/6702/24 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.07.2024 № 056650008968 про відмову у призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до пільгового стажу на провідній професії періоди роботи з 06.10.2005 по 01.12.2005, з 29.05.2007 по 21.11.2007, з 22.11.2011 по 20.07.2012 та зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи, що дають право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 та Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення»» та прийняти відповідне рішення.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Вказане рішення набрало законної сили 15.12.2025 року.
Відповідно до протоколу про призначення пенсії, Відповідачем було прийнято рішення № 056650008968 від 19.12.2025 про призначення пенсії Позивачу. Дата звернення: 08.06.2023. Особливості: ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ - з 08.06.2023 по довічно; Рішення суду згідно ПКМУ №821 - з 15.12.2025 по довічно. Страховий стаж (повний): 41 рік 7 місяців 2 дні. Додаткові роки за список 1: 20 років. В тому числі: Роботи підземні, професії за пост.№202 (25): 25 років 3 місяці 25 днів. Коефіцієнт стажу без урахування кратності: 0.41583. Коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ( (499 / 100 * 12) * 1): 0.41583. З 08.06.2023 року розмір пенсії за віком (ст.27) (31062.15 * 0.41583): 12916.57. Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 6 років): 125.58. Загальний розмір пенсії: 13042.15. Доплата до пенсії по ЗУ "Про підвищення престижності шахтарської праці": 11807.57. Сума пенсії по ЗУ "Про підвищення престижності шахтарської праці" (80% від 31062.15 грн.): 24849.72. Місяць підвищення розміру пенсії: 01.05.2023. Розмір пенсії з надбавками: 24849.72. Максимальний розмір пенсії 20930.00.
Розмір пенсії на виконання Рішення суду складає: - з 08.06.2023 - 20930,00 грн; - з 01.03.2024 - 23610,00 грн; - з 01.01.2026 - 25807,05 грн; - з 01.03.2026 - 25950,00 грн. Вказана обставина підтверджується протокольними рішеннями про перерахунок пенсії долученими Відповідачем до матеріалів справи разом з відзивом.
Відповідно до наданої Відповідачем інформації з ІКІС ПФУ Головним управлінням облікована сума в розмірі 806420,43 грн., яка складається з:
- заборгованості з пенсії, призначеної на виконання Рішення суду в сумі 702906,33 грн. за період з 08.06.2023 по 31.12.2025;
- щомісячної суми пенсії, призначеної на виконання Рішення суду за період з 01.01.2026 по 30.04.2026 в сумі 103514,10 грн. (по 25807,05 грн. з січня по лютий 2026 року та 25950,00 грн. з березня по квітень 2026 року).
Відповідно до Порядку №821 Позивачу протягом 2026 року здійснено виплату боргу, нарахованого на виконання Рішення суду, в межах виділених бюджетних призначень у загальній сумі 26 720,83 грн., а саме: у лютому 2026 року в сумі 1103,00 грн., у березні 2026 року в сумі 11083,00 грн. та у квітні 2026 року в сумі 14534,83 грн. на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ«ПУМБ».
Таким чином, станом на 22.04.2026 сума залишку боргу складає 779699,60 грн.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області після призначення позивачу у грудні 2025 року пенсії з 08.06.2023 року припинило нарахування та виплату пенсії позивача з 01.01.2026 року. Дані обставини не спростовані відповідачем.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що на виконання судового рішення позивачу призначено пенсію з 08.06.2023 року, проте не здійснюється в повному обсязі виплата як заборгованості за період з дня набуття права на пенсію по день набрання законної сили рішенням суду, так і поточна пенсія з посиланням на постанову КМУ № 821.
Спірним питанням є застосування до пенсійної справи позивача такої особливості, як «Рішення суду згідно ПКМУ №821 - з 15.12.2025 по довічно» та припинення позивачу виплати пенсії у повному розмірі з 01.01.2026 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
У ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі - Закон № 1058-VI).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно ст. 5 Закону № 1058-VI цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
У п.9 ч. 1 ст. 16 Закону № 1058-VI установлено, що застрахована особа має право: на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном; 3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку; 3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин"; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних
Стаття 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Питання виплати пенсій врегульовані нормами статті 47 Закону № 1058, згідно з якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, яким визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування) (далі - Порядок № 821).
Відповідно до пунктів 4-6 Порядку № 821 видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Згідно пункту 7 Порядку № 821 для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Пунктом 8 Порядку № 821 встановлено, що невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Тобто, зокрема пунктами 5-8 Порядку № 821 у супереч приписів ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 47 Закону №1058-IV, встановлено, що виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час шляхом проведення щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата; встановлені видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету; для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету / помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку; невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5 - 7 цього Порядку.
Тобто Порядок №821 більш узгоджений з приписами ч. 1 ст. 46 Закону №1058-IV, коли закон дозволяє часткову виплату пенсії за минулий час пенсіонерам, які не отримали пенсію з власної вини. Встановлені Порядком № 821 обмеження виплати пенсії за минулий час пенсіонерам, які не отримали виплати з вини органу пенсійного фонду, суперечить верховенству права та порушують права позивача гарантовані йому ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV, оскільки такі обмеження не можуть бути застосовані у даному випадку, пенсію за минулий час необхідно виплачувати без обмеження будь-яким строком, а Порядок № 821 обмежує права позивача на отримання без затримок пенсії за минулий час.
Також, Порядок № 821 суперечить приписам ст. 47 Закону № 1058-IV, оскільки дозволяє органам пенсійного фонду не виплачувати позивачу пенсію з 01.01.2026 у повному обсязі, коли Законом позивачу гарантовано щомісячна виплата пенсії у повному обсязі, припиняти виплату пенсії можливо виключно за приписами ст. 49 Закону №1058-IV, а не за приписами Порядку № 821.
Постанова Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 р. № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» є нормативно-правовим актом, положення якого безпосередньо застосовані у правовідносинах, пов`язаних з виплати пенсії позивачу за минулий час, але така постанова не є законом та не може звужувати та змінювати приписи ч. 2 ст. 46, ст. 47, ст. 49 Закону №1058.
Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Разом з тим, згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
У преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у рішенні від 03 травня 2018 року за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18.
Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року встановлено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.
Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне. За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 8 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).
Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.
Отже, нараховані позивачу суми пенсії, не тільки не виплачуються за минулий час, а і не виплачуються поточні (щомісячні) виплати пенсії у повному обсязі починаючи з 01.01.2026, внаслідок дії норм Порядку № 821, при цьому відповідач, припиняючи виплату пенсії позивачу у повному обсязі, жодного рішення не прийняв.
Тобто, саме Закон гарантує позивачу отримання пенсії щомісячно, а не частково та у разі наявності коштів, як встановлено Порядком №821.
Суд наголошує, що встановлення Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій (з обмеженнями у виплатах) не звільняє Державу в особі уповноваженого органу (Пенсійного фонду України) від обов`язку виконання приписів Закону №1058-VI та здійснення такої виплати, отже, не може позбавляти особу права на своєчасне отримання належних їй сум пенсій.
Тривала не сплата особі належних їй пенсійних виплат (в тому числі і припинення виплати пенсії, виплата пенсії не у повному обсязі) є втручанням у його право на мирне володіння своїм майном.
Таким чином, наразі відсутні законні втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений саме законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено, запровадженням обмежень у виплати пенсії за минулий час встановленим Порядком №821.
Враховуючи наведене, належні (передбачені законом) правові підстави для тривалої не виплати позивачу пенсії (припинення виплати пенсії) відсутні, тому застосування відповідачем Порядку № 821 є протиправним.
Позивач має право на отримання нарахованої йому пенсії без будь-яких відтермінувань таких виплат та має право на щомісячне отримання пенсії у повному обсязі, та як наслідок, Порядок №821, який встановлює частковість, відтермінування та припинення виплати пенсії позивачу є протиправним тобто, таким, що суперечить приписам ч. 2 ст. 46, ст. 47, ч. 1 ст. 49 Закону №1058 та порушує право позивача на своєчасне отримання належних йому пенсійних виплат.
Враховуючи, що пенсія, яка призначена позивачу є виплатою довічною та постійною, можливо прийти до висновку про порушення відповідачем вимог Конституції України та Закону 1058-IV.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Конкретний спосіб захисту визначає позивач. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, умовою виходу за межі позовних вимог (а отже і обраного позивачем способу захисту), є досягнення найбільш повного, ефективного захисту прав особи, що узгоджується із метою адміністративного судочинства.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої щомісячної пенсії яка була призначена відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у відповідності до статті 47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати ОСОБА_1 повну виплату поточної пенсії з 01.01.2026 року відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без застосування постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" від 14.07.2025 № 821.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача повністю. 
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно квитанції № F1TU-ABZ1-TAME від 17.03.2026 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1064,96 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ЄДРПОУ 13486010) про визнання противоправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої щомісячної пенсії яка була призначена відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у відповідності до статті 47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати ОСОБА_1 повну виплату поточної пенсії з 01.01.2026 року відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без застосування постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" від 14.07.2025 № 821.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривень 96 копійок.
Рішення складене у повному обсязі та підписане 26 травня 2026 року.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя А.Б. Христофоров