ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2026 р. Справа№ 910/15055/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ткаченка Б.О.
суддів: Суліма В.В. 
Гаврилюка О.М. 

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026
у справі №910/15055/25 (суддя - Пукас А.Ю.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 
до 1) Комунального підприємства "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва" 
2) Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 
про стягнення 79 310, 84 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог 
Приватне акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (надалі також - позивач, ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського районну м. Києва" (надалі також - відповідач-1, Комунальне підприємство, скаржник) та Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (надалі також - відповідач-2, ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал") про стягнення 79 310, 84 грн.,
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ним на виконання умов договору добровільного страхування здійснено виплату суми страхового відшкодування за пошкодження застрахованого ним автомобіля.
Оскільки таке пошкодження відбулося внаслідок затоплення позивач стверджує, що саме через неналежне виконання обов`язків відповідача щодо забезпечення роботи каналізаційної мережі Позивачем понесено витрати в розмірі виплаченої суми - 79 310, 84 грн.

Короткий зміст оскаржуваних рішень суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/15055/25 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" - задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського районну м. Києва" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" суму страхового відшкодування - 79 310, 84 грн та судовий збір - 3 028 грн. У задоволенні вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" - відмовлено. 
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що саме внаслідок бездіяльності відповідача-1 (неналежне виконання обов`язків) відбулося затоплення застрахованого позивачем автомобіля, якому заподіяно механічні пошкодження на суму 79 310, 84 грн (вартість відновлювального ремонту), відшкодування яких здійснено позивачем в межах існуючого договору страхування.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського районну м. Києва" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 по справі № 910/15055/25 - скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не здійснив належну оцінку доказів та прийняв оскаржуване рішення на підставі неналежних які жодним чином не доводять обставини, що мають значення для справи, однак суд першої інстанції визнав їх встановленими та доведеними належним чином. Зважаючи на вищевикладене, скаржник вважає, що суд першої інстанції допустив узагальнений та формальний підхід під час розгляду справи, не дослідив повно та всебічно обставини справи, не перевірив їх доказами, не оцінив докази на предмет належності, допустимості, достатності та взаємного зв`язку, що призвело до винесення незаконного рішення.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
13.03.2026 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського районну м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/15055/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Витребувано невідкладно матеріали справи №910/15055/25 з суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 05.10.2022 між позивачем (надалі також - Страховик) та ОСОБА_1 (надалі також - Страхувальник) укладено договір страхування наземного транспорту № 2779/22-Т/К/02, згідно якого ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Peugeot 2008", державний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
Строк дії вказаного договору: з 05.10.2022 по 05.10.2023.
20.06.2023 за адресою м. Київ, вул. Віталія Скакуна (Каблукова), 21, внаслідок дощу, затопило автомобіль Peugeot 2008", державний номер НОМЕР_1 у зв`язку з чим вказаний транспортний засіб пошкоджено.
Страхувальник 22.06.20223 звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування.
У результаті даного страхового випадку застрахованому транспортному засобу марки "Peugeot 2008", державний номер НОМЕР_1 заподіяно механічних пошкоджень, а власнику автомобіля - ОСОБА_1 завдано матеріальний збиток.
Звітом аварійного комісара про результати огляду місця події від 20.06.2023 встановлено затоплення салону автомобіля марки "Peugeot 2008", державний номер НОМЕР_1 та здійснено попередній висновок: після затоплення стихійного лиха (атмосферні опади у вигляді дощу) відбулося затоплення салону.
Дана подія кваліфікована позивачем як страховий випадок.
Протоколом огляду транспортного засобу від 26.06.2023 зафіксовано пошкодження автомобіля марки "Peugeot 2008", державний номер НОМЕР_1 , які характерні заподіяній шкоді.
Згідно рахунку № К300001532/КС000001305 від 26.06.2023 наданого ТОВ "Ілта" вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля "Peugeot 2008", державний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження становить 84 560, 84 грн.
На підставі страхового акту № 006.01758123-2 Позивачем виплачено на користь СТО за ремонт автомобіля "Peugeot 2008", державний номер НОМЕР_1 в розмірі 79 310, 84 грн згідно платіжної інструкції № 32279619 від 30.06.2023.
Посилаючись на положення статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України "Про страхування" Позивач стверджує, що до нього перейшло право вимоги в межах понесених витрат з огляду на виплату суму страхового відшкодування потерпілій особі.
Згідно листа від 13.09.2023 № 108-11260 Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації: "За інформацією управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, житловий будинок № 21 на вул. Віталія Скакуна, збудований за індивідуальним проектом, за кошти інвесторів, введений в експлуатацію у 2019 році, однопід`їздний, 16-ти поверховий знаходиться на технічному обслуговуванні ТОВ "Інвестбудгаличина", яке знаходиться за адресою: вул. Печерський узвіз, 19, м. Київ, 02125, керівник Ярощук Юрій Миколайович (контактний тел. 063-031-5232).
Також інформуємо, що відповідно до пункту 2.1.315 Наказу "Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади міста Києва" від 21.02.2002 № 23 Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації на балансі комунального підприємства "Шляхово- експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд них Солом`янського району м. Києва" (далі - КП "ШЕУ") обліковується вулиця Віталія Скакуна (Каблукова).".
З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до КП "ШЕУ" із претензією № 140923-13355/р від 14.09.2023 про виплату понесеної позивачем шкоди в розмірі 79 310, 84 грн.
При обґрунтуванні такої претензії позивач посилається на положення пунктів 12.1.2, 12.3.2 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 № 30 та вказує, що саме на КП "ШЕУ" покладено обов`язок з нагляду за експлуатацією обладнання каналізаційної мережі.
Згідно відповіді КП "ШЕУ" від 16.10.2023 № 053/276-1049 територія житлового комплексу на вулиці Віталія Скакуна, 21 не обліковується на його балансі, а із наданих Позивачем фото доказів неможливо встановити, з якої саме території відбулося підтоплення оскільки зливостоки присутні як на балансовій території КП "ШЕУ" Солом`янського району так і на закритій території житлового комплексу.
Крім того, позивачем у позові також заявлено солідарні вимоги до ПрАТ "Київводоканал", яке згідно пункту 2.1 Положення про безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання й каналізації, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 03.04.1998 за № 69, є власником мереж і споруд водопостачання і каналізації у процесі експлуатації. А відтак перебувають під наглядом Відповідача - 2.
Згідно позиції відповідача - 1 його вини у затопленні застрахованого позивачем автомобіля не настало оскільки на момент обстеження 20.06.2023, засмічення чи дефектів балансового зливостоку на вул. Віталія Скакуна, 21 не виявлено.
Позивачем не зафіксовано фактів засмічення чи несправностей зливної (дощової) каналізації, яка перебуває на балансі відповідача-1, що унеможливлює стягнення шкоди, а з долучених до позовної заяви доказів вбачається, що страховий випадок стався внаслідок стихійного явища, а не внаслідок протиправних дій чи бездіяльності інших осіб.
Згідно доводів відповідача-2, позивачем не наведено жодних правових підстав, які б свідчили про те, що шкода завдана саме внаслідок його протиправних дій, враховуючи, що до компетенції відповідача-2 не належить утримання та обслуговування дощової каналізації (зливостоків).
ПрАТ "АК "Київводоканал" звертає увагу суду на те, що він є надавачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, відтак не є дорожньо-експлуатаційною організацією та не відповідає за обслуговування зливостоків та дощової каналізації.
При цьому, пунктом 6 розділу ІІ Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 передбачено, що не допускається підключення зливової (дощової) каналізації до систем централізованого водовідведення, якщо вона не є загальносплавною. Води, що утворюються внаслідок випадання атмосферних опадів (дощу і танення снігу та льоду), повинні очищуватися на окремих очисних спорудах.
Відповідач - 2 звертає увагу суду на те, що Київська централізована система водовідведення побудована та функціонує з повним розділенням відведення атмосферних опадів та господарсько-побутових вод. При цьому, ПрАТ "АК "Київводоканал" не займається обслуговуванням та експлуатацією дощової (зливової) каналізації.
Відтак Відповідач-2 стверджує, що є балансоутримувачем та експлуатуючою організацією господарсько-побутової системи централізованого водовідведення, за умови що така мережа передана на баланс Відповідача-2 або на який є відповідний договір на обслуговування.
Водночас, дворова каналізаційна мережа від буд. 21 та вулична каналізаційна мережа по вул. Віталія Скакуна (Каблукова) не перебуває у володінні та користуванні (на балансі) у ПрАТ "АК "Київводоканал", а Позивачем зворотного не доведено в силу чого Відповідач - 2 не має жодного відношення до події, що є предметом судового розгляду.
При цьому, Відповідачем-2 надано довідку від 18.12.2025 № 1541/6/6/02-25.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийняті постанови 
У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога», перебування членів колегії суддів у відрядженні, у відпустках та інші чинники.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи окремо та в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Суд зазначає, що нормативно правові акти, які застосовано при ухваленні даного рішення використовуються в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (стаття 8 Закону України "Про страхування").
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності (стаття 980 ЦК України)).
Як зазначено колегією суддів вище, позивачем на підставі договору страхування наземного транспорту № 2779/22-Т/К/02 від 05.10.2022 здійснено виплату страхового відшкодування - 79 310, 84 грн за шкоду спричинену власнику майна - 20.06.2023 за адресою м. Київ, вул. Віталія Скакуна (Каблукова), 21, внаслідок дощу та затоплення автомобіля "Peugeot 2008", державний номер НОМЕР_1 .
Так, позивачем вказаний випадок кваліфіковано страховим, натомість твердження скаржника в цій частині колегією суддів залишаються поза увагою, оскільки не входять до компетенції скаржника, а рішення про виплату, прийняте позивачем, не визнано незаконним.
Наразі позивачем фактично понесено витрати при виконанні умов договору страхування, які на його переконання спричинено неналежним виконанням відповідачами своїх обов`язків в частині обслуговування каналізаційних стоків.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
З поданого позову вбачається, що позивачем визначено двох відповідальних осіб за спричинену шкоду пов`язану затопленням автомобіля - КП "ШЕУ" та ПрАТ "АК "Київодоканал".
Як зазначено колегією суддів вище, затоплення застрахованого позивачем автомобіля відбулося 20.06.2023 за адресою м. Київ, вул. Віталія Скакуна, 21, який був припаркований за межами житлового будинку, за парканом на проїзній для автомобілів частині дороги, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно листа від 13.09.2023 № 108-11260 Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації основні фонди комунальної власності територіальної громади міста Києва за адресою м. Київ, вул. Віталія Скакуна, 21 обліковуються за КП "ШЕУ" (іідповідач-1).
Факт наявності на балансі у відповідача -1 зливостоків за адресою м. Київ, вул. Віталія Скакуна, 21, розміщених поза межами житлового комплексу ним підтверджено у поданому відзиві.
Заперечення відповідача - 1 ґрунтуються на тому, що засмічення зливостоків станом да дату затоплення не було.
Колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, оскільки, із наявних у матеріалах справи, та досліджених колегією суддів фото вбачається затоплення передньої частини автомобіля марки "Peugeot 2008", державний номер НОМЕР_1 .
При цьому колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що у випадку функціонування каналізаційної мережі, зокрема її зовнішніх стоків, належним чином, даного затоплення можна було би уникнути, щонайменше уникнути таких наслідків, які фактично спричинено.
Також на одній з наданих Позивачем фото зафіксована група людей у формі помаранчевого кольору, які лопатою усуваються причини та наслідки затоплення вулиці Віталія Скакуна у місті Києві.
Доводи скаржника щодо групи працівників підприємства скаржника, що на фото зафіксовано саме момент прибирання працівниками балансової території а не безпосередню очистку зливової каналізації, колегією суддів оцінюються критично, оскільки є нічим іншим як припущеннями.
У контексті вищевикладеного колегія суддів ставить під сумнів такі доводи скаржника також з огляду на те, що на вищезгаданому фото група людей у формі помаранчевого кольору скупчена в одному місці, що дає підстави вважати все ж таки, що вони проводять саме очистку зливової каналізації.
Також колегія суддів зазначає, що якби зливостоки були очищенні, то навіть наявність стихийного лиха, не призвела би до затоплення вулиці, на майже пів метра дощової води. (фото рівня води під час затоплення вулиці, наявні в матеріалах справи, додаток до позовної заяви № 5, також зазначені кольорові фото були додані до відповіді на відзив відповідача-1, у електроному вигляді).
Колегією суддів встановлено, що згідно розміщеного у публічному доступі Статуту Відповідача-1 (https://kyivavtodor-2023.kyivcity.gov.ua/content/kp-sheu-solomyanskogo-rayonu.html), а саме підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 до діяльності КП "ШЕУ" у Солом`янському районі міста Києва віднесено виконання необхідного комплексу робіт із технічного нагляду, утримання та ремонту шляхів, підземних пішохідних переходів, вуличної зливної каналізації, каналів, канав, туалетів та інших споруд.
У силу викладеного колегія суддів констатує, що вказана вулиця Віталія Скакуна у місті Києві мала зливостоки, а пошкоджений автомобіль знаходився на території, експлуатація якої входила в зону відповідальності Відповідача -1 з огляду на наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 (у редакції від 21.02.2007) № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг і вулиць (далі за текстом - Правила № 198), які є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів, і користувачів (пункт 1).
Ремонт і утримання автомобільних доріг забезпечується Агентством відновлення (автомобільних доріг загального користування державного значення), підприємствами та організаціями, уповноваженими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською держадміністраціями (автомобільних доріг загального користування місцевого значення), підприємствами або балансоутримувачами, утвореними або визначеними органами місцевого самоврядування відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" (вулиць і доріг міст та інших населених пунктів (далі - підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів (пункт 2 Правил № 198))).
У пункті 4 Правил № 198 зазначено, що користувачами дорожніх об`єктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які знаходяться в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, рекламних засобів та інженерних комунікацій і споруд, розташованих у зазначених межах.
На власників дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, користувачів дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби пунктом 5 Правил № 198 покладається обов`язок із забезпечення зручних і безпечних умов руху, запобігання травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів.
Пунктом 11 Правил № 198, зокрема, встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити)рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно- кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Відповідно до пункту 25 Правил № 198 власники та користувачі земельних ділянок, а також власники (користувачі) інженерних комунікацій, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг зобов`язані забезпечувати належний технічний стан інженерних комунікацій, обладнання, споруд та інших використовуваних елементів дорожніх об`єктів відповідно до їх функціонального призначення та діючих нормативів. У разі виявлення небезпечних умов експлуатації споруд і об`єктів, їх аварій і руйнувань, що призвели до виникнення перешкод у дорожньому русі або загрожують збереженню елементів дорожніх об`єктів, негайно повідомляти власників дорожніх об`єктів або уповноважених ним органів, а також Державтоінспекцію.
Як встановлено судом вище, територія автомобільної дороги за адресою: м. Київ, вул. Віталія Скакуна, 21 знаходиться на балансі відповідача -1, який, в силу зазначеного вище, має забезпечувати безпечний рух автомобілів та експлуатації такої дороги, зокрема в частині забезпечення належної роботи зливної каналізації, оскільки останнє є нерозривно пов`язане.
Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 № 30 (далі за текстом - Правила технічної експлуатації № 30) встановлено порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання та водовідведення міст та інших населених пунктів України.
Технічна експлуатація систем водопостачання та водовідведення повинна забезпечувати безперебійну і надійну роботу всіх споруд при високих техніко-економічних і якісних показниках з урахуванням вимог охорони водойм від забруднення стічними водами і раціонального використання водних ресурсів (пункт 2.1.3 Правил технічної експлуатації № 30).
Згідно пункту 12.1.1 Правил технічної експлуатації № 30 каналізаційна мережа повинна забезпечити безперебійне і надійне приймання та відведення стічних вод з території населеного пункту до місця їх очищення та використання в різних цілях.
Пунктом 12.1.3 Правил технічної експлуатації № 30 закріплено, що роботи з технічної експлуатації каналізаційної мережі покладаються на служби, які залежно від довжини мережі і обсягів робіт можуть бути створені як ділянки і служба мережі, а у великих містах - як самостійні виробничі підприємства з експлуатації каналізаційних мереж з поділом на районні експлуатаційні ділянки каналізаційних мереж.
Пунктом 12.2.1 Правил технічної експлуатації № 30 закріплено, що технічне обслуговування мережі передбачає зовнішній і внутрішній (технічний) огляди мережі і споруд на ній: дюкерних і з`єднувальних камер, колодязів, напірних і самоплинних трубопроводів (колекторів), аварійних випусків, естакад і водопропускних труб під каналізаційними трубопроводами тощо.
Пунктом 12.2.2 Правил технічної експлуатації № 30 закріплено, що зовнішній огляд мереж виконують не рідше одного разу на місяць шляхом обходу трас ліній мережі і огляду зовнішнього стану пристроїв і споруд мережі.
Пунктом 12.2.4 Правил технічної експлуатації № 30 закріплено, що зовнішній обхід мережі виконує експлуатаційна бригада, яка проводить огляд за суворо визначеними маршрутами. Кожній бригаді (два працівника) щодня видають наряд обходу. До роботи допускаються працівники, які пройшли перевірку знань правил з експлуатації мереж та техніки безпеки.
Пунктом 12.2.12 Правил технічної експлуатації № 30 закріплено, результати огляду шахт, каналізаційних колекторів і споруд на них повинні оформлятися актами, відомостями дефектів із зазначенням заходів з усунення дефектів і строків виконання робіт.
Знову ж таки, враховуючи лист від 13.09.2023 № 108-11260 Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та мету статутної діяльності КП "ШЕУ", колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме на відповідача- 1 покладено обов`язок контролю, нагляду та забезпечення функціонування каналізаційної мережі в межах території затоплення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу, що докази на підтвердження нормального функціонування каналізаційної мережі, стоків станом на 20.06.2023 (наприклад акту як це закріплено пунктом 12.2.12 Правил технічної експлуатації № 30) за адресою м. Київ, вул. Віталія Скакуна, 21 матеріали справи не містять.
Натомість докази затоплення за вказаною адресою застрахованого позивачем авто наявні в матеріалах справи, які на переконання суду є достатніми для встановлення такої обставини.
При цьому, факт затоплення авто внаслідок дощу 20.06.2023 сторонами не заперечується.
Так, за висновком колегії суддів, саме неналежне функціонування стічної системи каналізаційної мережі призвело до затоплення авто та заподіяння власнику автомобіля шкоди, що, в свою чергу, призвело до витрат з боку позивача з огляду на здійснену ним виплату страхового відшкодування.
За сукупністю викладеного та наданих позивачем доказів, колегією суддів вбачається можливість встановити неналежне виконання відповідачем- 1 обов`язків щодо забезпечення належної роботи каналізаційної мережі (зовнішніх споруд), що призвело до фактичного понесення позивачем витрат у вигляді виплати суми страхового відшкодування - 79 310, 84 грн.
Посилання позивача на Положення про безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання й каналізації, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 03.04.1998 за № 69 є безпідставними в силу їх скасування 21.05.2017.
Доказів того, що відповідач- 2 є власником каналізаційної мережі в частині зовнішніх її споруд - зливостоків за адресою м. Київ, вул. Віталія Скакуна, 21 позивачем не надано, натомість відповідачем-2 надано довідку від 18.12.2025 № 1541/6/6/02-25 за підписом головного бухгалтера та заступника директора Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ "АК "Київводоканал", згідно якої дворова каналізаційна мережа від будинку № 21 та вулична каналізаційна мережа по вул. Віталія Скакуна не перебуває на балансі ПрАТ "АК "Київводоканал".
Доказів на спростування зазначеного позивачем не надано, а тому позовні вимоги до відповідача-2 заявлено безпідставно.
За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" (№ 85/96-ВР) та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у встановлених судом правовідносинах позивача та його страхувальника відбулася передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до винної особи в розмірі виплаченої ним суми страхового відшкодування.
Фактично понесені позивачем витрати у вигляді виплати суми страхового відшкодування в розмірі 79 310, 84 грн є збитками у розуміння цивільного законодавства, тобто витрати, які сторона могла би не понести у випадку належного виконання відповідачем-1 своїх обов`язків у частині забезпечення функціонування зовнішніх споруд каналізаційної системи.
Відповідно до положень статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 5.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17).
Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.10.2024 у справі №922/59/23, від 05.11.2024 у справі №910/3987/20, від 26.06.2024 у справі №922/3976/23.
Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права. Тобто, з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було би відновлення свого порушеного права особою. Крім того, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 761/12945/19, від 10.09.2024 у справі № 910/21221/21.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №910/20261/16 від 26.11.2019, Верховного Суду у справах №923/1315/16 від 04.09.2018, №910/2018/17 від 04.04.2018, №910/5100/19 від 07.05.2020, №910/21493/17 від 04.12.2018, №914/1619/18 від 27.08.2019, №904/982/19 від 24.02.2021).
Враховуючи вірно встановлені судом першої інстанції, та перевірені колегією суддів обставини, колегія суддів дійшла висновку, що саме внаслідок бездіяльності відповідача-1 (неналежне виконання обов`язків) відбулося затоплення застрахованого позивачем автомобіля, якому заподіяно механічні пошкодження на суму 79 310, 84 грн (вартість відновлювального ремонту), відшкодування яких здійснено позивачем в межах існуючого договору страхування.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідачем- 1 не надано заперечень щодо визначеної вартості відновлювального ремонту, яка в свою чергу підтверджена рахунком станції технічного обслуговування, що є належним доказом підтвердження розміру понесеної шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17).
Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів цілком погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем доведено суду наявність в нього законних підстав для стягнення з відповідача-1 суми раніше виплаченого страхового відшкодування, яке фактично спричинено бездіяльністю відповідача-1 у силу чого позов в цій частині є обґрунтованими та підлягає задоволенню.
Водночас, судом першої інстанції обґрунтовано та правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог до відповідача- 2, що самим позивачем у апеляційному порядку не оскаржено.
Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів досліджено та відхиляються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та додаткового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/15055/25, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги. 

Розподіл судових витрат
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/15055/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/15055/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Комунальним підприємством "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва".
4. Матеріали справи № 910/15055/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко 

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк