ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 295/17539/25
Номер провадження 2-др/292/1/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року селище Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області
Головуюча суддя Гуц О.В.
секретар судового засідання Риданова Г.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кравчука Андрія Васильовича про винесення додаткового рішення по цивільній справі №295/17539/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою,-

У С Т А Н О В И В :

14 квітня 2026 року у цивільній справі №295/17539/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою винесено рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2 суму боргу за розпискою в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, що в грошовому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 26.11.2025 становить 84 803 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот три) гривні, судові витрати в сумі 1331,20 грн. В іншій частині позову відмовлено.
20 квітня 2026 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кравчук А.В. із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 19500,00 грн.
В обґрунтування заяви зазначається, що 26.11.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Кравчуком А.В. було укладено договір про надання правової допомоги № 1959, згідно якого адвокат зобов"язується надати клієнту правову допомогу з питань вивчення документів, підготовки позовної заяви, відповіді на відзив, інших заяв, клопотань та представництва інтересів позивача у судах України по справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, а клієнт зобов"язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні та документально підтверджені для виконання договору. На виконання своїх зобов"язань по договору ОСОБА_1 28.11.2025 сплатив адвокату 19 500 грн. Під час судових дебатів 14.04.2025 представником позивача було заявлено про понесені судові витрати, пов"язані з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 19500 грн, що складають витрати на правничу допомогу, та було вказано, що докази понесення судових витрат будуть подані з клопотанням про винесення додаткового рішення у відповідності до ЦПК України. В даній справі з метою захисту інтересів ОСОБА_1 останнім було понесено витрати на надання правничої допомоги, пов"язаної з вивченням документів, наданих позивачем, підготовкою позовної заяви, аналізом судової практики, підготовкою вступного слова з детальним викладенням судової практики та представництвом інтересів у судових засіданнях в суді першої інстанції.   Позивач та його представник у судове засідання не з"явився, останній надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, заявлені вимоги задовольнити. 
У судове засідання відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
В ч.3 ст.259 ЦПК України зазначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що рішенням Пулинського районного суду Житомирської області від 14.04.2026, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, задоволено частково.
Під час розгляду справи, 14 квітня 2026 року, до закінчення судових дебатів, представником позивача заявлено клопотання в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання до суду впродовж встановленого законом строку, після постановлення судового рішення, доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.   З договору № 1959 про надання правової допомоги від 26.11.2025, укладеного між адвокатом Кравчуком А.В. та ОСОБА_1 , вбачається, що адвокат Кравчук А.В. зобов"язується надати ОСОБА_1 правову допомогу з питань вивчення документів, підготовки позовної заяви, відповіді на відзив, інших заяв, клопотань та представництва інтересів ОСОБА_1 у судах України по справі за позовом останнього до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, а ОСОБА_1 зобов"язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні та документально підтверджені для виконання договору. 
З актів виконаних робіт (наданих послуг) від 17.04.2026 по договору про надання правничої допомоги №1959 від 26.11.2025, вбачається, що правова допомога надана згідно даного договору полягає у наданні клієнту правничої допомоги, що виразилося у складанні позовної заяви, скеруванні її до суду, формування правових позицій, представництво інтересів при розгляді справи. Кліент та адвокат погоджуються, що умови договору в частині надання правової допомоги на рівні суду першої інстанції виконані в повному об"ємі і сторони не мають жодних претензій одна до одної щодо якості наданих послуг. За домовленістю сторін, розмір гонорару адвоката за надання вищевказаних послуг визначено у у розмірі 19500 грн.
Згідно копії платіжної інструкції №@2PL520079 від 26.11.2025 ОСОБА_1 здійснив на користь адвоката Кравчука А.В. оплату згідно договору про надання правничої допомоги №1959 від 26.11.2025 в розмірі 19 500 грн.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16.
Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у зв`язку із неспівмірністю, не подавалось.
З матеріалів справи вбачається, що представником позивача на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано належні та допустимі докази, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 19500 грн. підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 270 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кравчука Андрія Васильовича про винесення додаткового рішення по цивільній справі №295/17539/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №295/17539/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 19500 (дев"ятнадцять тисяч п"ятсот) грн.
Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Гуц