Справа № 487/1619/26 
Провадження № 2/487/1778/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2026 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі також – позивач) до ОСОБА_1 (далі також - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2178860 від 22.03.2020, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», в сумі 15908 грн та понесені судові витрати, а саме: судовий збір - 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 8000 грн.
Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування інформації з АТ КБ «ПриватБанк» щодо банківської картки ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги за вказаним договором № 2178860 від 22.03.2020. З часу відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу, у зв`язку з цим, позивач звертається до суду.
Ухвалою суду від 05 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази.
30 березня 2026 року надійшло клопотання представника відповідача – Михайленка О.В. про розгляд справи з викликом сторін.
Ухвалою суду від 31 березня 2026 року клопотання представника відповідача залишено без задоволення.
09 квітня 2026 року надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк».
23 квітня 2026 року надійшло клопотання представника відповідача – Михайленка О.В. про розгляд справи з викликом сторін та письмові пояснення щодо позову.
Ухвалою суду від 24 квітня 2026 року залишено без розгляду клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Михайленка Олександра Васильовича про розгляд справи з викликом сторін та письмові пояснення щодо позову.
29 квітня 2026 року надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що проценти за користування кредитом нараховані відповідно умов договору, а саме пунктів 1.5.2., 1.4, 3.1. – не більше 90 календарних днів з моменту виникнення прострочення. Надання кредиту підтверджується листом про перерахування коштів, а відсутність виписки по рахунку не свідчить про відсутність заборгованості. ТОВ «АВЕНТУС Україна» не створює окремий рахунок для позичальника, а надає кошти на уже існуючий рахунок, а отже не може мати доступу до таких рахунків. Щодо витрат на правову допомогу представник позивача вказує, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними зі складністю справи, відповідає середнім розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні. Просить задовольнити позовні вимоги.
29 квітня 2026 року надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів, які помилково не долучені до позовної заяви.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 22 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 2178860 про надання споживчого кредиту (Далі також – Договір), який був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача. 
Відповідно до умов вказаного договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Сума кредиту (загальний розмір) складає: 4850,00 гривень (п. 1.3.). 
Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору. (п. 1.4.).
Тип процентної ставки фіксована. 
Знижена процентна ставка 1,33% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1.). 
Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1.-4.6 цього Договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль в момент виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 час. 1 ст. 1048 УК України. 
Згідно з п. 1.8. Договору, паспорта споживчого кредиту, графіка платежів до Договору, сторонами договору було погоджено загальну вартість кредиту: за зниженою ставкою 6 785,15 грн, за стандартною – 7 614,50 грн.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п.2.1. Договору).
Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
Відповідно до п. 4.1. Договору, Строк кредиту може продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2.-4.5 Договору.
Додатком № 1 до Договору № 2178860 від 22.03.2020 погоджено Графік платежів.
Факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача підтверджується повідомленням ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025 та інформацією, яку на запит суду за клопотанням позивача надало Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» від 26-03-2026 р. №20.1.0.0.0/7-260320/62024-БТ, про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 та було зарахування коштів на суму 4850 UAH за період 22.03.2020-22.03.2020 р.
Відповідно до картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) за період з 22.03.2020 до 29.10.2020 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 2178860 від 22.03.2020 становить 15 908,000 грн, яка складалася з заборгованості за тілом кредиту у сумі 4850,00 грн та заборгованості по сплаті відсотків у сумі 11 058,00 грн.
Згідно з пп.3 п.5.1 кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.
30 жовтня 2020 року було укладено договір № ККАУ-30102020 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 2178860 від 22.03.2020 на суму 15 908,00 грн.
Вказаний факт підтверджується актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 30 жовтня 2020 року, витягом з реєстру боржників, платіжною інструкцією від 30/10/2022 № 20049.
10 лютого 2026 року за вих. № 20046635 відповідачу ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надіслало досудову вимогу про погашення заборгованості у сумі 15908, 00 грн.
Джерела права, які підлягають застосуванню.
Згідно з статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. 
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що правонаступник кредитора у зобов`язанні наділений правом отримати від боржника заборгованості за кредитним договором.
Оцінка аргументів, наведених учасниками справи та висновок суду.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір № 2178860 від 22.03.2020 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушує вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підписаний відповідачем у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» - одноразовим ідентифікатором.
Товариство свої зобов`язання виконало, а саме перерахувало кошти на картку відповідача, що підтверджується відповіддю ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2026 та відповіддю АТ КБ «ПриватБанк».
Вказані докази з врахуванням п.2.1 кредитного договору є достатніми для підтвердження виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання кредитних коштів.
Також встановлено, що відповідач зобов`язань за договором не виконав та відповідно до розрахунку ТОВ «Авентус Україна» його заборгованість складає 15 908,000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4850,00 грн, заборгованість по сплаті відсотків - 11 058,00 грн.
Представник відповідача скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд та не надала суду доказів на спростування доводів позивача, а вдалася лише до оцінки доказів, наданих позивачем. 
Водночас, обов`язок доказування власної правової позиції у справі не може полягати лише у спростуванні протилежною стороною доводів іншої сторони, а насамперед полягає у доведенні стороною власної правової позиції.
Слід зазначити, що процесуальний закон покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. 
Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019.
За таких обставин, позивачем доведено на підставі належних доказів волевиявлення сторін на укладення правочину, виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених договором та невиконання відповідачем умов вищевказаного договору, у зв`язку із чим і виникла заборгованість.
Також встановлено, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за цим договором.
Водночас суд не погоджується з сумою заборгованості, виходячи з такого.
Розраховуючи заборгованість позивач не врахував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р у справі № 300/438/18.
Як встановлено з матеріалів справи, строк кредиту за яким складав 30 днів (пункт 1.4. Договору). Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до договору.
Відповідно до графіка платежів, дата повернення позики 21.04.2020.
Отже, відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» мало право нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом лише 30 днів, тобто до 21.04.2020. 
Положення пункту 1.5.2 (з посиланням на абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України) та пункту 3.1 Договору щодо нарахування процентів протягом 90 днів поспіль з моменту прострочення не підлягають застосуванню, оскільки договором встановлено чіткий строк кредиту та дату його повернення. А умови пунктів 1.5.2 та 3.1, на які посилається позивач, фактично встановлюють розмір плати за порушення виконання зобов`язання, що суперечить суті правомірного користування кредитом. 
Тобто у даному випадку проценти за користування кредитом можуть нараховуватись лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За таких обставин, з 22.04.2020 до 29.10.2020 ТОВ «Авентус Україна» нараховані проценти поза межами визначеного договором строку кредитування, які є процентами за порушення грошового зобов`язання, передбаченими ст.625 ЦК України.
Проте вимог про стягнення процентів відповідно до статті 625 ЦК України позивач не заявляв, тому відсутні підставі для стягнення цих процентів.
Також слід зазначити, що з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем, передбаченої статтею 625 цього Кодексу, а тому будь-які нарахування за вказаною статтею стягненню не підлягають.
Водночас за період правомірного користування коштами в межах погодженого сторонами строку (з 22.03.2020 по 21.04.2020 включно) відповідно до умов Договору підлягає застосуванню стандартна процентна ставка у розмірі 1,90% на день. 
Таким чином, належний до сплати розмір процентів за 30 днів користування кредитом становить 2 764,50 грн.
Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором № 2178860 від 22.03.2020 у загальній сумі 7 614,50 грн, з яких: 4 850,00 грн — заборгованість за тілом кредиту та 2 764,50 грн — заборгованість за процентами за час правомірного користування кредитом. 
В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до матеріалів справи, позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надані належні докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. 
Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог (48%), що становить 1 277,95 грн та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог (48%) – 3 840,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 2178860 про надання споживчого кредиту від 22.03.2020 у сумі 7 614,50 грн, з яких: 4 850,00 грн — заборгованість за тілом кредиту та 2 764,50 грн — заборгованість за процентами.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 1 277,95 грн та витрати на правову допомогу 3 840,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року.

Суддя:  З.М. Сухаревич