номер провадження справи 5/48/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 Справа № 908/500/26
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбухової В.О., розглянувши матеріали справи
За позовом: Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Космічна, буд. 118-А, м. Запоріжжя, 69050; код ЄДРПОУ 02909973) в інтересах держави – 
Позивача: Запорізької міської ради (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69126; код ЄДРПОУ 04053915)
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕНТА АПЕКС ПЛЮС” (проїзд Віталія Тіліженка, буд. 4, кв. 6, м. Запоріжжя, 69032; код ЄДРПОУ 36977535)
про стягнення 78 322,90 грн., 

Без виклику представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

27.02.2026 через підсистему “Електронний суд” ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави – позивача: Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕНТА АПЕКС ПЛЮС” про стягнення 78 322,90 грн.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 справу №908/500/26 розподілено судді Проскурякову К.В.
Ухвалою суду від 04.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/500/26 в порядку спрощеного позовного провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, присвоєно справі номер провадження – 5/48/26 та розгляд справи по суті розпочати з 26.03.2026.
04.05.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.
Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Як вбачається з позовної заяви підставою для звернення з цим позовом визначено користування ТОВ “ДЕНТА АПЕКС ПЛЮС” земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 без достатньої правової підстави, що відповідно до положень статей 1212-214 ЦК України, є підставою для відшкодування Запорізькій міській раді доходів, які воно одержало у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності в період з 04.10.2021 по 30.04.2025 у розмірі 78 322,90 грн. Правові підстави позову: ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, ст. ст. 1212, 1214 ЦК України, ст. ст. 125, 206 Земельного кодексу України.
Запорізька міська рада письмові пояснення по суті спору не надала.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» Господарського суду Запорізької області Товариство з обмеженою відповідальністю “ДЕНТА АПЕКС ПЛЮС” не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС.
Відповідно до роздруківки з офіційного сайту «Опендатабот»: https://opendatabot.ua/ місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕНТА АПЕКС ПЛЮС” (код ЄДРПОУ 36977535) є проїзд Віталія Тіліженка, буд. 4, кв. 6, м. Запоріжжя, 69032.
З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 04.03.2026 про відкриття провадження у справі №908/500/26 направлена на вказану адресу відповідача.
Однак, копія ухвали суду від 04.03.2026 повернулась на адресу суду з зазначенням АТ «Укрпошта» причини повернення – «адресат відсутній».
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №908/500/26 в суді.
Станом на 04.05.2026 відповідач запропонований ухвалою суду від 04.03.2026 письмовий відзив на позовну заяву та додані до нього документи, на адресу суду не надіслав, а також й доказів повної або часткової оплати суми, заявленої позивачем до стягнення, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи без виклику представників сторін, суд
ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час використання земель комунальної власності. У ході вивчення стану законності у сфері земельних відносин з`ясовано наступне.
04.10.2021 було сформовано та зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку комунальної форми власності з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104, площею 0,1478 га, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 9а, вид цільового призначення земельної ділянки: 07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що свідчить про набуття нею правового статусу об`єкта цивільних прав відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України. 
Відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої було здійснено державну реєстрацію вказаної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, її було розроблено на виконання рішення Запорізької міської ради від 30.05.2018 № 45/88 «Про надання дозволу ПП «Об`єднана інвестиція», ТОВ «Дента Апекс Плюс», ПП «Причал-2017» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по вул. Чубанова, 9а для розташування водно-спортивного комплексу». 
У складі завдання на виконання робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, Товариством з обмеженою відповідальністю «Дента Апекс Плюс» (код ЄДРПОУ 36977535) було надано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.12.2019 № 194622817 про реєстрацію права власності ТОВ «Дента Апекс Плюс» на об`єкт нерухомого майна – будівлю літ. П4, загальною площею 433,8 кв.м, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 9а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1997139023101). 
Відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої було здійснено державну земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 в Державному земельному кадастрі, вказаний об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104. 
Згідно з інформаційною довідкою від 26.02.2026 № 465851026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ТОВ «Дента Апекс Плюс» (код ЄДРПОУ 36977535) на теперішній час залишається бути власником вказаного об`єкта нерухомого майна.
Разом з цим, відповідно до листа Департаменту управління активами Запорізької міської ради від 01.09.2025 № 7200/01/01-07/9235, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 в базі даних договорів оренди землі, укладених Запорізькою міською радою, не значиться. 
Також в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про чинні речові права ТОВ «Дента Апекс Плюс» на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104. 
З огляду на викладене, вбачається, що протягом періоду часу з 04.10.2021 (дати державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104) по теперішній час ТОВ «Дента Апекс Плюс» використовує земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 без достатньої правової підстави, не сплачуючи при цьому обов`язкових платежів у встановлених законом розмірах.
Відповідно до листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 19.06.2025 № 6077/5/08 01-04-03, ТОВ «Дента Апекс Плюс» не нараховувало та не сплачувало плату за землю (земельний податок/орендну плату) за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 протягом 2021-2025 років. 
Відсутність декларування та сплати плати за землю за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 також підтверджується листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 19.12.2025 № 11686/5/08-01-04-05. 
Також встановлено, що відповідно до Витягу № НВ-2300353962025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 22.05.2025, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 становить 877 000,86 грн.
Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.08.2025 № 10-8-0.37.1-3352/2-25, інші витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 протягом 2021-2025 років не формувались. 
На підставі вищезазначених документів та рішень Запорізької міської ради № 7 від 30.06.2015 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», № 26 від 28.11.2018 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» (зі змінами внесеними рішенням Запорізької міської ради № 103 від 04.12.2024), з урахуванням листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.01.2025 № 6-28-0.22-18/71-25, Запорізькою міською радою було здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «Дента Апекс Плюс» (код ЄДРПОУ 36977535) земельною ділянкою площею 5030 кв.м., розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 9а без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 04.10.2021 по 30.04.2025. 
Відповідно до зазначеного розрахунку, загальний розмір безпідставно набутих (збережених) ТОВ «Дента Апекс Плюс» коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104, площею 0,1478 га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 9а протягом періоду часу з 04.10.2021 по 30.04.2025 склав 78 322,90 грн.
Враховуючи те, що ТОВ «Дента Апекс Плюс» користувалось вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, прокурор вважає, що відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України ТОВ «Дента Апекс Плюс» повинно відшкодувати Запорізькій міській раді безпідставно набуті (збережені) кошти у вигляді несплаченої орендної плати за землю у розмірі 78 322,90 грн. за період з 04.10.2021 по 30.04.2025.
Приймаючи рішення у цій справі суд враховує наступне.
Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст. 80 Земельного кодексу України (далі – ЗК України), є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. 
Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. 
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (частина 1 ст. 124 ЗК України). 
Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 
Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Виникнення права власності на будинок, будівлю або споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. 
Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно у ТОВ «Дента Апекс Плюс» виник й обов`язок з оформлення права на земельну ділянку. 
Судом встановлено що в період з дати державної реєстрації права власності відповідача на об`єкт нерухомого майна по теперішній час ТОВ «Дента Апекс Плюс» використовує земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 без правовстановлюючих документів.
Враховуючи приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі або споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка не має іншого власника і на якій ці будинок, будівля або споруда розміщені. 
Так, за змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. 
Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нерухомого майна, яке належить відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем об`єктом нерухомого майна презюмується його користування спірною земельною ділянкою. 
У цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10.02.2020 року у справі № 922/981/18. 
Відповідно до частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка – це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. 
Згідно із ч. 1 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20, від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19, від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 та від 20.09.2022 у справі № 922/3684/20.
Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, що на праві власності належить ТОВ «Дента Апекс Плюс», та за користування якою орган прокуратури просить стягнути безпідставно набуті (збережені) кошти у виді орендної плати, була сформована 04.10.2021, про що внесено відповідні відомості до Державного земельного кадастру. 
Згідно зі ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. 
Плата за землю – обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. 
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України). 
З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності». 
Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України). 
Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 ЦК України слідує, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, що регулюються главою 83 Цивільного кодексу України. 
Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 
Отже, збереження (заощадження) цього майна почалося з моменту державної реєстрації 04.10.2021 земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104, на якій розташований об`єкт нерухомого майна будівля літ. П4, загальною площею 433,8 кв.м, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 9а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1997139023101), що на праві приватної власності належить ТОВ «Дента Апекс Плюс» (код ЄДРПОУ 36977535).
Положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. 
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, від 16.11.2022 в справі № 922/519/20, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 та № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. 
З огляду на викладене, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Таким чином, з часу державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що належить ТОВ «Дента Апекс Плюс», у останнього виник й обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди земельної ділянки, на якій ці об`єкти нерухомого майна розташовані.
Отже, ТОВ «Дента Апекс Плюс» (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою в достатньому розмірі за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати ТОВ «Дента Апекс Плюс» за рахунок Запорізької міської ради.
На підставі вищезазначених документів та рішень Запорізької міської ради № 7 від 30.06.2015 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», № 26 від 28.11.2018 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», Запорізькою міською радою було здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «Дента Апекс Плюс» (код ЄДРПОУ 36977535) земельною ділянкою площею 5030 кв.м., розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 9а без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 04.10.2021 по 30.04.2025. 
Відповідно до зазначеного розрахунку, загальний розмір безпідставно набутих (збережених) ТОВ «Дента Апекс Плюс» коштів у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104, площею 0,1478 га, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 9а протягом періоду часу з 04.10.2021 по 30.04.2025 склав 78 322,90 грн. 
Враховуючи, що ТОВ «Дента Апекс Плюс» у вищезазначений період часу користувалось вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, то суд дійшов висновку, що ТОВ «Дента Апекс Плюс» необхідно відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які товариство одержало у вигляді несплаченої орендної плати за період з 04.10.2021 по 30.04.2025 у розмірі 78 322,90 грн. 
Також суд зазначає, що відновлення порушених прав Запорізької міської ради за таких обставин і в заявлений прокурором спосіб, шляхом стягнення з ТОВ «Дента Апекс Плюс» на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна у вигляді несплаченої орендної плати за період з 04.10.2021 по 30.04.2025 у розмірі 78 322,90 грн. не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як фактичний добросовісний землекористувач.
Щодо представництва прокуратурою інтересів держави в особі Запорізької міської ради у суді.
Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною 4 статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рн/99 визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Із врахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з частковою державною власністю у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.
Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та ін.) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності України, гарантування її державної, економічної безпеки, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.
“Інтерес держави” охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація “інтересів держави”, особливо у бюджетній сфері, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора із захисту суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Згідно пункту 1 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційного суду України, прокурори та їх заступники подають позовні заяви саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ, організацій, незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019 у справі № 815/724/15, від 28.01.2021 у справі № 380/3398/20, від 05.10.2021 у справі № 380/2266/21, від 02.12.2021 у справі №320/10736/20 та від 23.12.2021 у справі №0440/6596/18.
Надмірна формалізація “інтересів держави”, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 915/20/18, від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).
При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” зазначає про порушення або загрозу порушення “інтересів держави”, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку, що “інтереси держави” (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так й інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).
Інтереси держави та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - “інтересів держави”, про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”.
Крім того, згідно зі ст. ст. 140, 142 Конституції України та ст. 2 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення гарантується Державою. Держава бере участь у формуванні доходів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Статтею 142 Конституції України та статтями 16, 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджету міст обласного значення належить податок на майно, до складу якого за приписами підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України входить плата за землю, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
При цьому за інформацією, опублікованої на офіційному сайті Запорізької міської ради, податок на майно є одним із основних доходів бюджету міста Запоріжжя.
Згідно ч.1 ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Як встановлено судом, ТОВ «Дента Апекс Плюс» у період часу з 04.10.2021 по 30.04.2025 користувалось земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104, яка належить територіальній громаді міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, без укладення договору оренди землі, у зв`язку з чим бюджет міста не отримав грошові кошти від сплати орендної плати.
Неповернення Запорізькій міській раді безпідставно збереженої орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб.
Норми ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлює дві альтернативні групи умов, при наявності яких, прокурор наділений правом здійснення представництва в суді законних інтересів держави. Перша група альтернативних умов – порушення або загроза порушення інтересів держави. Друга група альтернативних умов – захист цих інтересів (порушених, або щодо порушення яких існує загроза) не здійснює (1) або неналежним чином здійснює (2) орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (3).
Власником земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 є територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 2, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Запорізька міська рада є органом, через який територіальною громадою міста Запоріжжя безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування.
Враховуючи ту обставину, що 04.10.2021 в Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою якою було прийнято Запорізькою міською радою 30.05.2018, Запорізька міська рада як власник вказаної земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, що на праві приватної власності належить ТОВ «Дента Апекс Плюс», повинна була бути обізнана про її використання вказаним суб`єктом господарювання без укладення договору оренди. 
Запорізька міська рада протягом розумного строку (починаючи з 04.10.2021 та до теперішнього часу) жодних заходів, спрямованих на захист інтересів держави, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, не вживала. 
На виконання вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області попередньо, до звернення до суду, листом від 04.08.2025 № 57-101-4709ВИХ-25 повідомлено Запорізьку міську раду про порушення інтересів держави та необхідність звернення до суду за їх захистом. 
У відповідь листом від 01.09.2025 № 7200/01/01-07/9235 Департамент управління активами Запорізької міської ради повідомив, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 в базі даних договорів оренди землі, укладених Запорізькою міською радою, не значиться. Інформація про вжиття міською радою заходів судово-претензійного характеру про стягнення недоотриманого доходу буде розглянута після виконання та узгодження профільними виконавчими органами міської ради розрахунку недоотриманих доходів. 
В додаток до вказаного листа, листом від 29.09.2025 № 8248/01/01-07 Департамент управління активами Запорізької міської ради надав розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «Дента Апекс Плюс» земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104 за період з 04.10.2021 по 30.04.2025 та копію листа Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради від 23.09.2025 № 02-12/3903 про невжиття заходів судово-претензійного характеру щодо стягнення з ТОВ «Дента Апекс Плюс» недоотриманих доходів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:03:038:0104. 
Таким чином, протягом розумного строку (починаючи з 04.10.2021 та до теперішнього часу), не зважаючи на повідомлення прокурора, суб`єкт владних повноважень (Запорізька міська рада) не здійснив заходи, спрямовані на захист інтересів держави, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом. 
Отже, вказані обставини свідчать про нездійснення Запорізькою міською радою захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя, та наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва щодо стягнення з ТОВ «Дента Апекс Плюс» доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 04.10.2021 по 30.04.2025.
Таким чином, на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області повідомлено Запорізьку міську раду про намір звернутись до Господарського суду Запорізької області із вказаним позовом в інтересах держави.
З огляду на викладене, суд зазначає, що згідно положень ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, у прокурора наявні підстави для пред`явлення цього позову до суду в інтересах Запорізької міської ради щодо стягнення з ТОВ «Дента Апекс Плюс» доходу, отриманого від безпідставно набутого майна у розмірі 78 322,90 грн., оскільки вказаним органам самостійно таких заходів не вжито і, як наслідок, інтереси держави тривалий час залишилися незахищеними.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені прокурором підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 – 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд – 
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕНТА АПЕКС ПЛЮС” (проїзд Віталія Тіліженка, буд. 4, кв. 6, м. Запоріжжя, 69032; код ЄДРПОУ 36977535) на користь Запорізької міської ради (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69126; код ЄДРПОУ 04053915) безпідставно набуті (збережені) кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:03:038:0855 протягом періоду часу з 04.10.2021 по 30.04.2025 в розмірі 78 322 (сімдесят вісім тисяч триста двадцять дві) грн. 90 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕНТА АПЕКС ПЛЮС” (проїзд Віталія Тіліженка, буд. 4, кв. 6, м. Запоріжжя, 69032; код ЄДРПОУ 36977535) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Космічна, буд. 118а, м. Запоріжжя, 69050, код ЄДРПОУ: 02909973, розрахунковий рахунок UA438201720343180001000000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973, код класифікації видатків бюджету 2800) кошти, витрачені в 2026 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повний текст рішення складено та підписано: 15.05.2026.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.