ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року м.Дніпро Справа № 912/1712/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф., 
суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередко А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2025 (суддя Кабакова В. Г.)
у справі № 912/1712/25 
за позовом Першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська область)
до відповідача Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області
про стягнення 93 686,45 грн
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська область) до Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області з вимогами стягнути на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська область) завдані збитки внаслідок забруднення земельних ресурсів в розмірі 93 686,45 грн, з покладенням судового збору. 
Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2025 у справі № 912/1712/25 позов задоволено. Стягнуто з Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу завдані збитки внаслідок забруднення земельних ресурсів в розмірі 93686,45 грн. Стягнуто з Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір в сумі 3028 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням Устинівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області подано апеляційну скаргу, згідно якої просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2025 у справі № 912/1712/25 скасувати у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки під час його ухвалення судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник посилається, що зразки ґрунту з моменту відбору (22-23.07.2024) до моменту їх висушування (23.10.2024) зберігалися у вологому стані протягом 92-93 днів. Поводження зі зразками ґрунту регламентовано ДСТУ ISO 18512:2014 «Якість ґрунту. Настанови щодо довго- та короткострокового зберігання зразків ґрунту». Таблиця А.1 зазначеного стандарту встановлює максимальний термін зберігання для аналізу на мінеральний азот (Nmin, до якого належить амоній) у вологих зразках за температури +4°C — 1 місяць. Факт зберігання вологих проб протягом понад трьох місяців є трикратним перевищенням максимально допустимого терміну. Протягом такого тривалого зберігання у вологому середовищі неминуче відбуваються процеси нітрифікації, що призводять до зміни хімічного складу проби та спотворення реального вмісту амонійного азоту. Отже, на момент аналізу зразки вже були безповоротно зіпсовані як об`єкти дослідження. Суд першої інстанції у своєму рішенні повністю проігнорував вищевказані факти та норми, натомість побудував свій висновок на хибній логіці, посилався на ДСТУ 4729:2007 та МВВ № 081/12-0727-10, які регламентують методику самого лабораторного вимірювання та підготовку вже висушеної проби. Протоколи вимірювань №33-10-24 та №34-10-24 є недопустимими доказами (ст. 77 ГПК України), оскільки отримані з грубим порушенням встановленого порядку збирання та зберігання зразків ґрунту. Оскільки ці протоколи є єдиним доказом факту саме «забруднення» (а не «засмічення») земель, то й похідні від них докази — розрахунки збитків — є безпідставними. ДСТУ ISO 18512:2014 по суті є перекладом ISO 18512:2007 Soil quality — Guidance on long and short term storage of soil samples (Якість ґрунту. Настанови щодо довго- та короткострокового зберігання зразків ґрунту), зазначений стандарт відповідно до Наказу Мінекономрозвитку України від 02 грудня 2014 р. № 1430 з 2015-07-01 є чинним на всій території України та є обов`язковим для проведення лабораторних аналізів ґрунту пов`язаних з перевірками контролюючих органів. Таким чином, суд першої інстанції невірно інтерпретував норми діючого стандарту щодо строків зберігання проб ґрунту та прийшов до невірних висновків щодо достовірності аналізів. Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що ключові вихідні дані для розрахунку збитків – місцезнаходження та площа забруднених ділянок – були встановлені Позивачем у спосіб, що виключає їх достовірність та можливість перевірки. В Акті перевірки та в розрахунках збитків, наведено лише єдину точку географічних координат для кожного зі сміттєзвалищ (48.095111, 32.543200 для ділянки біля с. Новоігорівка та 47.834337, 32.649056 для ділянки біля с. Докучаєве). Водночас розрахунок шкоди проведено для величезних площ — 12 150 кв.м. та 5060 кв.м відповідно. Одна точка координат фізично не може визначати межі та конфігурацію ділянки площею в тисячі квадратних метрів. Позивач не надав жодних доказів, як саме були встановлені межі забруднення. Це робить неможливим перевірку правильності визначення площі (Пз) — ключового показника у формулі розрахунку збитків, затвердженої Методикою №171. По суті, площа, на якій ґрунтується весь розрахунок, є довільною та нічим не підтвердженою величиною. Позивач в акті перевірки посилається на те, що вимірювання проводилися за допомогою рулетки, проте лише рулеткою неможливо визначити географічне положення засмічених земельних ділянок. З урахуванням того, що відсутня інформація про те, як визначалися географічні дані земельних ділянок, відповідно не можливо бути впевненим і в тому, що Держгеокадастр надав інформацію, яка відповідає дійсності.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2025 у справі № 912/1712/25 у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір у справі № 912/1712/25 з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та є малозначним, з огляду на відсутність виняткових обставин справи для призначення судового засідання.
08.12.2025 через систему «Електронний суд» позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначив, що спеціалістами Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) при проведенні вимірювань вмісту амонійного азоту у пробах ґрунтів відібраних на території несанкціонованих сміттєзвалищ Устинівської селищної ради були дотримані всі вимоги ДСТУ 4729:2007, зокрема, щодо процесу готування проб та аналізування. За результатами проведених вимірювань складено протоколи вимірювань показників складу та властивостей грунтів №33-10-24 та №34-10-24 від 30.10.2024 року. У стандарті (ДСТУ 4729:2007) відсутні пункти щодо термінів зберігання проб ґрунту, консервації проб, термінів виконання вимірювання. Також не зазначається вплив терміну проведення вимірювань на результати вимірювань, про який наполягає відповідач. У методиці (МВВ №081/12-0727-10) не зазначено щодо термінів зберігання проб ґрунту, консервації проб та терміни виконання вимірювання. Стандарт "Якість ґрунту. Настанови щодо довго- та короткострокового зберігання зразків ґрунту (ISO18512:2014) дає настанови щодо того, як складати і зберігати зразки ґрунту для лабораторного визначання і як готувати їх до аналізування після зберігання. Особливу увагу приділено максимальним строкам зберігання як функції різних умов зберігання. В пункті 11.3.2 ДСТУ ISO18512:2014 також зазначено, що час зберігання зразків ґрунту в сухому стані відрізняється для двох неорганічних форм азоту. Для N-NO3 не спостерігали змін після не менше ніж 25 тижнів зберігання за кімнатної температури у закритих поліетиленових мішечках, а для N-NH4 змін не спостерігали до 6 тижнів зберігання. Згідно Таблиці А.1 ДСТУ ISO18512:2014, зразок ґрунту з досліджуваним загальним вмістом елементу "N" азот при висушеному стані можливий до 30 р, дані по амонію відсутні. Таким чином, Акти відбору проб грунтів від 22 та 23 липня 2024 року та Протоколи вимірювань показників складу та властивостей грунтів № 33-10-24 від 30.10.2024 та №32-10-24 є належними та допустимими доказами та судом першої інстанції їм надано вірну оцінку. Згідно вищезазначеного Акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24, її проведено у присутності секретаря Устинівської селищної ради, першого заступника селищного голови, начальника відділу земельних відносин та агропромислового розвитку селищної ради, начальника відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою селищної ради. Під час проведення вищезазначеної перевірки будь-яких зауважень зі сторони вищезазначених осіб не надходило, копію Акту перевірки отримано 26.07.2024 уповноваженою особою – першим заступником Устинівського селищного голови, та підписано без будь-яких зауважень уповноваженими особами. При цьому, у вищезазначеному Акті зазначено всі прилади, за допомогою яких здійснювалося вимірювання площ забруднених земельних ділянок; площа забруднення вимірювалася на місцевості у присутності представників селищної ради; при цьому зазначено географічні координати всіх земельних ділянок, на яких виявлено сміттєзвалища; за результатами візуального огляду та вимірювань складено відповідні план-схеми земельних ділянок. При цьому відповідач у апеляційній скарзі не зазначив жодного доказу недостовірності місця розташування забруднених земельних ділянок.
Відповідно до ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) у відповідності до вимог ст. 20-2 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, ст. 21 Закону України “Про центральні органи виконавчої влади”, Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020, Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 24.02.2023 № 40, Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які планується перевірити у 2024 році, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 05.12.2023 №159 та наказу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) від 17.07.2024 року №291-ТП у період з 22.07.2024 по 26.07.2024 проведено перевірку в частині здійснення делегованих повноважень органам виконавчої влади в Устинівській селищній раді (код ЄДРПОУ 04364549), місцезнаходження вул. Ювілейна, 4, селище Устинівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28600, за результатами якої складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24.
При цьому, згідно вищезазначеного Акту перевірки її проведено у присутності секретаря Устинівської селищної ради, першого заступника селищного голови, начальника відділу земельних відносин та агропромислового розвитку селищної ради, начальника відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою селищної ради.
Під час проведення вищезазначеної перевірки будь-яких зауважень зі сторони вищезазначених осіб не надходило, копію Акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24 отримано 26.07.2024 уповноваженою особою – першим заступником Устинівського селищного голови, та підписано без будь-яких зауважень уповноваженими особами – першим заступником селищного голови, начальником відділу земельних відносин та агропромислового розвитку селищної ради, начальником відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природного середовища та благоустрою селищної ради. 
При цьому, будь-які докази щодо оскарження Устинівською селищною радою результатів вищезазначеної перевірки в матерілах справи відсутні.
В ході вищезазначеної перевірки виявлено ряд несанкціонованих сміттєзвалищ, зокрема за межами с. Новоігорівка Устинівської селищної ради з географічною прив`язкою за координатами 48.095111, 32.543200 та за межами с. Докучаєве Устинівської селищної ради з географічною прив`язкою за координатами 47.834337, 32.649056.
При цьому спеціалістом відділу інструментально-лабораторного контролю Кіровоградської області проведено відбір проб грунту на зазначених сміттєзвалищах, за результатами вимірювань яких, відповідно до Протоколів вимірювань показників складу та властивостей грунтів № 33-10-24 від 30.10.2024 та №32-10-24, встановлено перевищення вмісту амонію (обмінного) у перерахунку на азот амонійний в порівнянні з контрольною (фоновою) пробою та СГДК (ОДК).
Даний факт став підставою для нарахування збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення земельних ресурсів.
Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок забруднення земельної ділянки, розташованої за межами с. Докучаєве Устинівської селищної ради, Кропивницького району Кіровоградської області з географічною прив`язкою за координатами 47.834337, 32.649056, від 13.11.2024, загальна сума шкоди, завданої забрудненням вищезазначеної земельної ділянки, становить 27 544,88 грн.
Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок забруднення земельної ділянки, розташованої за межами с. Новоігорівка Устинівської селищної ради, Кропивницького району Кіровоградської області з географічною прив`язкою за координатами 48.095111, 32.543200, від 13.11.2024 загальна сума шкоди, завданої забрудненням вищезазначеної земельної ділянки, становить 66 141,57 грн.
Вищезазначені розрахунки розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок забруднення земельних ресурсів виконано за формулою (1) розділу 4 “Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства”, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №171 від 27.10.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 за №285/272.
За даним фактом, Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) складено та направлено Устинівській селищній раді Кропивницького району Кіровоградської області наступні претензії:
- претензія від 18.11.2024 № 1.0/304-ПР про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення земельної ділянки площею 12150,0 м.кв. за межами с.Новоігорівка, Кропивницького району Кіровоградської області на суму 66141,57 грн.;
- претензія від 18.11.2024 № 1.0/305-ПР про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення земельної ділянки площею 5060,0 м.кв. за межами с.Докучаєве, Кропивницького району Кіровоградської області на суму 27544,88 грн.
Загальна сума збитків, завданих забрудненням земельних ресурсів, складає 93 686,45 грн. (66141,57 грн. + 27544,88 грн.).
Визначений розмір збитків, відповідачем в добровільному порядку був не сплачений, що і стало підставою для звернення Позивача з позовом до суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст. 16 Конституції України).
Відповідно до ст.ст. 66, 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
У статті 35 Закону України «Про охорону земель» наведено вимоги до власників і землекористувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності, за змістом якої вказані особи зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати захист земель від пожеж, ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу. Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про охорону земель», господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.
Згідно з положеннями статті 56 Закону України «Про охорону земель», юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Предметом позову в цій справі є відшкодування державі шкоди, зумовленої засміченням земельної ділянки
Статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Пунктом «б» статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» унормовано, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
У відповідності до приписів ст.ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Апеляційний суд зауважує, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Підстави відповідальності за заподіяння шкоди, у тому числі пов`язаної з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для відшкодування завданої шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи: 1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. 2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). 3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 4. Вина особи, що завдала шкоду.
Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України як у випадку невиконання договору, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду. Саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника (постанови Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №912/823/18, від 03.11.2021 у справі №922/1705/20, від 18.12.2020 у справі №922/3414/19, від 02.06.2022 у справі №920/821/18 від 14.10.2024 у справі № 912/4/24).
Окрім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. При цьому, доведенню підлягає те, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. А відтак, доводячи склад цивільного правопорушення у діях відповідача, відповідач мав довести, що його поведінка була неправомірною та протиправною. Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права.
Таким чином, аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що для наявності підстав для відшкодування шкоди необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Для визначення порядку розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 № 171 затверджено Методику визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (далі - Методика).
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 Методики ця Методика встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання та фізичними особами, через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, допущеного внаслідок дії чи бездіяльності і поширюється на всі землі України незалежно від їх категорії та форм власності.
Методика застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.3, 3.4, 4.1 Методики землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх гранично допустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення). Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель. Визначення обсягу забруднення земельних ресурсів у кожному випадку є самостійним завданням через різноманітність геоморфологічних, геологічних та гідрологічних умов. За наявності інформації про кількість (об`єм, маса) забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар землі, визначаються площа, глибина просочування. Розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.
Господарським судом вірно встановлено, що Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) здійснено розрахунок розміру відшкодування збитків, які заподіяні державі відповідачем, що склали 93 686,45 грн. у відповідності з вимогами Методики та обставинам справи щодо виявлених позивачем порушень.
Доказів оскарження у судовому порядку результатів перевірки, оформлених актом №65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24, відповідач суду не надав, обставини, викладені у акті, не спростував.
За приписами п.4.2 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства основою розрахунків розміру шкоди від засмічення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що засмічена.
Тобто показник нормативної грошової оцінки земельної ділянки, який покладається в основу розрахунку розміру шкоди, має бути підтверджений належними доказами, визначеними законом.
Згідно розрахунків розміру шкоди, яка заподіяна в результаті забруднення відповідних земельних ділянок, вони проведені в тому числі на підставі листа №11-11- 0.10-3291/2-24 від 20.08.2024 Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (а.с. 92 - 93).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/1680/20 від 09 листопада 2021 року зроблено висновок: "7.28. З огляду на те, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі".
Отже, лист Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області може бути джерелом отримання інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у даному спорі (постанова ЦАГС від 03.04.2025 у справі № 912/1589/24).
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що проаналізувавши наявні матеріали справи, беручи до уваги, що відповідач в загальному порядку не спростував факт порушення ним природоохоронного законодавства (на підтвердження якого в матеріалах справи містяться відповідні документи), враховуючи обґрунтованість розрахунків позивача, які відповідачем також не спростовані, беручи до уваги наявність усіх елементів складу правопорушення у діях відповідача, що є підставою для застосування до відповідача визначеної міри відповідальності, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог, а отже стягненню з відповідача на користь держави підлягають збитки у загальному розмірі 93 686,45 грн., з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню.
Апеляційний господарський суд вважає безпідставними доводи скаржника про те, що докази, на які посилається позивач та суд першої інстанції, є неналежними та недопустимими, оскільки зібрані не у спосіб, передбачений законодавством та не підтверджують обставин, на які посилається позивач, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Місцевим господарським судом вірно враховано, що факти забруднення земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, і положеннями спеціальних нормативно-правових актів. Доведення цього факту, у даному випадку факт забруднення земель відповідачем, підтверджено Інспекцією такими доказами, як актом перевірки № 65/3.2-3.3-3.1-3.4-5.1-5.2-8/24, Актами відбору проб №49-24 та №50-24, підписані представниками відповідача без зауважень; протоколами вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів №33-10-24 та №34-10-24.
В процесі розгляду справи, за встановлених судом обставин, відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували наявність у його діях складу правопорушення та підтверджували дотримання останнім вимог природоохоронного законодавства в галузі земельних ресурсів щодо поводження, зокрема, з небезпечними хімічними речовинами.
З огляду на зазначене, в сукупності, відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували його вину у завданій шкоді та підтверджували відсутність порушення природоохоронного законодавства, відповідно не підлягає задоволенню його клопотання про визнання доказів недопустимими, викладене у відзиві.
У діях відповідача наявні всі підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема:
- протиправна поведінка, яка полягає у невиконанні повноважень у сфері поводження з відходами (допустив розміщення на підвідомчій території несанкціонованих сміттєзвалищ (які знаходяться тривалий час);
- вина особи, яка полягає у здійсненні діяльності, що призвело до засмічення та забруднення земельної ділянки;
- наявна сама шкода, яка обрахована відповідно до вищевказаної Методики;
- причинний зв`язок, що виражений у заподіянні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою.
Апеляційний суд дослідив розрахунок шкоди та визнав його таким, що здійснений у відповідності до вимог Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 р. №171.
Доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства України.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
У цій справі, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.
Відтак, переглянувши оскаржуване рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, 275-279 ГПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2025 у справі № 912/1712/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2025 у справі № 912/1712/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф.Мороз

Суддя А.Є.Чередко

Суддя Ю.Б.Парусніков