760/26232/25

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кицюк В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2023 року, який зареєстрований Талліннським бюро реєстрації актів цивільного стану (Естонська Республіка). Від шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутнє взаєморозуміння та наявні розбіжності у поглядах на сімейне життя, також у сторін емоційне відчуження.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху.
04.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
06.11.2025 судом зроблено повідомлення відповідача про розгляд цивільної справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України.
01.12.2025 судом на виконання положень ст.498 ЦПК України та Договору між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 15 лютого 1995 року, який ратифіковано 22 листопада 1995 року, направлено на адресу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судове доручення для відома та виконання.
03.06.2026 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів, а саме матеріали судового доручення. Відповідно до даних матеріалів, за інформацією повітового суду Гар`ю, документи відповідачу ОСОБА_4 вручені 31 березня 2026 року електронною поштою.
Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.
Згідно зі ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом МЗС України №113 від 04 червня 2002 року.
Відповідно до п.8 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст.1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка набула чинності 22 грудня 2003 року, ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів. Однак ця Конвенція не поширюється: a) на документи, складені дипломатичними або консульськими агентами; b) на адміністративні документи, що мають пряме відношення до комерційних або митних операцій. 
Статтею 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, визначено, що Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.
За змістом положень ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 
Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Судом встановлено, відповідно до довідки про шлюб, зареєстрований в Естонській установі реєстрації актів цивільного стану від 20 липня 2023 року №49-2023/16847, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 20 липня 2023 року зареєстрували шлюб в Талліннському бюро реєстрації актів цивільного стану.
Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть. 
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 20 липня 2023 року Талліннським бюро реєстрації актів цивільного стану, номер довідки 49-2023/16847 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_1 / судовий збір у розмірі 1211,20  грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вікторія КИЦЮК