Справа №676/478/26
Номер провадження 2-а/676/35/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд
Хмельницької області
в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,
секретаря судового засідання Саламахи А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Малика Олега Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, стягнення моральної шкоди, - 
встановив:
ОСОБА_1 26.01.2026 року звернувся до суду через систему «Електронний суд» з адміністративним позовом до інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Малика Олега Олександровича про скасування постанови, стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 09.02.2026 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою суду від13.02.2026 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.02.2026 р. залучено в якості другого відповідача по справі Департамент патрульної поліції. В обгрнутвання позовних вимог позивач вказав, що 11.11.2025 р., близько 23 години 40 хвилин, поблизу населеного пункту Літинські хутори, а саме стаціонарного посту Національної поліції чи то мобільному блокпосту, що йому достеменно не відомо, автомобіль, яким він керував, було зупинено представником поліції, який не надав для ознайомлення наказ коменданта в якому його визначено такою уповноваженою особою. Представник поліції не відрекомендувавшись почав вимагати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Ним було задано питання про причину зупинки на що отримав відповідь, що я не зупинився перед знаком 3.41 Контроль та щодо мене буде винесено постанову. Так як це не відповідало дійсності попросив надати відеодоказ заявленого правопорушення, на що представник поліції продовжував наполягати на тому щоб надав визначені ним документи для складання постанови хоча не вчинив будь якого правопорушення так як перед знаком 3.41 Контроль зупинив автомобіль, а сигнал про зупинку мого автомобіля був поданий представником поліції ще до того моменту коли я під`їхав до знаку 3.41. На мої не одноразові вимоги повідомити про законну причину зупинки представник поліції замість того щоб надати відеодоказ заявленого ним правопорушення змінив формулювання, що підстава для зупинки це стаття 35 Закону України "Про Національну поліцію", без будь-якої конкретизації щодо пункту (в подальшому, при спілкуванні, мною було встановлено, що мова йшла про пункт 7 статті 35, а саме якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху). Ніякого обмеження чи заборони руху на даній ділянці дороги не було так як рішення про такі обмеження приймаються відповідно до «Порядку тимчасового обмеження або заборони руху транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на окремих ділянках автомобільних доріг загального користування» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879.Будь яких умов визначених пунктом 2 Постанови КМУ № 879 ні він, ні пасажири його автомобіля не помітили. Патрульний будь якого підтвердження своїм словам про рішення органу державної влади про обмеження чи заборону руху не надав, будь яких обмежень на даній ділянці дороги не було та одна смуга для руху була повністю вільною. Ним було заявлено, що не відмовляється надати документи, проте хоче отримати законну вимогу для зупинки, враховуючи темну пору доби та неосвітлену ділянку дороги, на що патрульний наполягав що він зупинив законно та буде складено протокол за не виконання законних вимог поліцейського. Автомобілі, які рухалися як за ним так і перед ним, проїжджали дану ділянку дороги вільно, навіть не зупиняючись перед знаком 3.41. Зі слів патрульного, його, при чому не законно, було обмежено у русі та виставлено пластикові «фішки» попереду та позаду автомобіля яким він керував. Будь яких документів які б зафіксували період такого обмеження, та його законність патрульними не дивлячись на його не одноразову вимогу не складалося та не надавалося для ознайомлення. В категоричній формі йому було відмовлено від складання таких документів, що є порушенням статті 37 Закону України "Про Національну поліцію". Крім того, з боку патрульного звучала конкретна погроза, що у разі продовження нашого спілкування буде затриманий. В автомобілі з ним перебувала його однорічна дитина , яку налякала велика кількість людей біля автомобіля на неосвітленій ділянці дороги які крім того виконували незаконні дії щодо автомобіля, а саме стукали металевим ліхтариком по кузову автомобіля, шарпали за ручки, дозволяли собі насміхатись та при спілкуванні зі своїм керівництвом по телефону радісно озвучували наміри розтягнути перед автомобілем «їжака» так як вони затримали ДРГ. Після його дзвінка на гарячу лінію Патрульної поліції, останні передали патрульному відповідну інформацію і він пересвідчився у своєму службовому планшеті, що він має відповідне посвідчення водія, та перевірив усі його данні, включаючи перебування на військовій службі та відсутність у розшуку за базою «Резерв+». Встановивши, що він діючий військовослужбовець, патрульні продовжили озвучувати свої безпідставні погрози, що мають право провести поверхневий огляд його речей і висувати припущення, що везе гранати у багажнику. Проігнорувавши всі його вимоги, інспектор поліції все таки почав розгляд справи про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення. При складанні постанови, мною було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи та залучення адвоката на що отримав категоричну відмову від працівника поліції який вимагав, щоб адвокат прибув на місце винесення постанови у той же час, що являлось не можливим та абсурдним з тих підстав, що через 20 хвилин після зупинки мого авто починалася комендантська година та у зв`язку з тим, що адвокат, який представляє його інтереси, проживає у місті Харків, а це приблизно 770 км від місця розгляду справи. Після цієї відмови я підняв водійське скло та, не дивлячись на пізній час, почав телефонувати до адвоката з метою отримання його консультації, проте, як мені стало відомо, патрульний просто продовжив розгляд справи без мене, та через певний час поставив його перед фактом, що ним було проведено розгляд справи і що він вже виніс постанову, тобто чекати поки отримає відповідну консультацію від адвоката він теж відмовився чим порушив мої його права. Уповноваженою особою відповідача при винесенні оспорюваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи задля забезпечення участі захисника під час розгляду справи та безпідставно не надано можливість скористатися правовою допомогою. В оскаржуваній постанові відсутнє посилання на жоден із доказів, які передбачені ст. 251 КУпАП, в тому числі на технічний засіб, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Враховуючи, що в його діях відсутні події та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю. Позивач вказує, що він є діючим військовослужбовцем, учасником бойових дій, виконує свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини та проходить військову службу в умовах правового режиму воєнного стану, що має особливий характер та умови. Зважаючи на особливості проходження військової служби в умовах воєнного стану не мав і не маю можливості вільно розпоряджатись своїм часом, що суттєво ускладнює та обмежує доступ до правової допомоги. Копію оскаржуваної постанови серії ЕНА06133439 від 12 листопада 2025 року ним отримано на його поштову електронну скриньку лише 20.01.2026, тому вважає, що пропустив строк для подання скарги на постанову з поважних причин. Позивач просить суд: визнати поважною причину пропуску строку для подання скарги ним на постанову серії ЕНА06133439 від 12 листопада 2025 року, та поновити строк для подання мною скарги на зазначене рішення; визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА06133439 від 12 листопада 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення; стягнути з відповідача ОСОБА_2  на його користь понесені судові витрати та позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В суді позивач позов підтримав, просить його задовольнити. Суду позивач пояснив, що ним не фіксувалося неправомірні дії працівників поліції під час зупинення транспортного засобу, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, неправомірні дії працівників поліції ним оскаржувалися в адміністративному порядку до їх керівництва, відповіді на скарги приєднано до позовної заяви. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи проводити без його участі на підставі наявних в справі доказів.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, подав суду відзив на позов в якому просить відмовити в позові в повному обсязі.
Ухвалою суду від 09.02.2026 р. позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою суду від 13.02.2026 р. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 23.02.2026 р. було залучено другим відповідачем Департамент патрульної поліції.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Маликом О.О. 12.01.2025 р. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6133439 якою встановлено, що 12.01.2025 р. о 00:19:01 на трасі М30 377 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI днз НОМЕР_1 , при зупинці працівниками поліції на стаціонарному посту ДСПП Літин в категоричній формі відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційні документи на ТЗ чим порушив п.2.4.а ПДР – керування ТЗ особою, не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, поліса обов`язкового страхування цив.-прав. відповід. власників наземних ТЗ. Вказаною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП до штрафу в розмірі 425,00 грн.
За ч.1 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456 затверджено Порядок «Перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» . П.10 вищевказаного порядку вказано, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Процедура встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування визначені Порядком встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 (далі за текстом Порядок №1455).
Згідно з підпунктом 1 пунктом 20 Порядку №1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що під час дії особливого режиму особовий склад Національної поліції, який переданий у підпорядкування коменданту, на блокпостах продовжує виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.
Таким чином, при залученні працівників Національної поліції до виконання завдань з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах, у останніх зберігаються установлені Законом України «Про Національну поліцію» завдання, призначення, специфіка діяльності, а відтак і повноваження.
Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
П. 11 ч. 1ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Ст.222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначені ч.1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Отже, працівники органів і підрозділів Національної поліції (поліцейські) при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.
Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції, а саме залучений ухвалою суду від 23.02.2026 р. Департамент патрульної поліції. В зв`язку із цим вимоги позивача до інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Малика О.О. як до неналежного відповідача задоволенню не підлягають.
Оскільки позивач отримав копі оскаржуваної постанови тільки 20.01.2026 р. на електронну пошту, що підтверджено наданими ним суду доказами(а.с.13), а тому суд вважає за необхідне поновити йому строк для подання позову до суду.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Ч. 2ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача.
Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.
Оскаржувана постанова на містить посилання на жоден доказ в обгрунтування вини позивача у вчинені правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а також відсутнє посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис (якщо такий запис здійснювався). У відзиві на позов представник відповідача Департаменту патрульної поліції вказав, що відео з портативних відеорегістраторів від 12.11.2025 р. надати не можливо у зв`язку із закінченням строків зберігання таких відеофайлів. 
Таким чином, відповідачами як суб`єктами владних повноважень правомірності рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - не доведена. 
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. 
В зв`язку із цим вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягають до задоволення.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 10000,00 грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають. При цьому суд враховує, що відповідно до статті 23 ЦК України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї. Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
За вказаних обставин належним відповідачем за вказаними позовними вимогами може бути саме Департамент патрульної поліції, а не інспектор 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Малик О.О., однак зазначених вимог позивач до другого відповідача під час розгляду справи не заявляв. 
Крім цього у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.
Позивач наявність моральної шкоди обґрунтовує фактом притягнення його до адміністративної відповідальності та затриманням його автомобіля. В даному випадку, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає, що існування зазначених обставин не може безумовно вважатися завданням особі моральної шкоди. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо понесення ним моральних страждань та їх розмір, з пояснень позивача в суді обставини зупинки його транспортного засобу, розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної ним постанови ним не фіксувалося. На переконання суду, факт нанесення позивачу моральної шкоди не підтверджується наданими ним суду в огрунтування позовних вимог також відповідями управління патрульної поліції у Вінницькій області від 20.01.2026 р. «Про розгляд скарги» та від 09.12.2025 р. «Про розгляд скарги». Суд зауважує, що факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності сам по собі являється достатньою компенсацією позивачу за вжиті заходи для оскарження постанови. При цьому, реалізація позивачем свого права на оскарження постанови не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. 
Оскільки позов позивачем подано через систему «Електронний суд», позов задоволено частково, позивачем фактично було сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн. (665,60 грн. + 1996,80 грн.) при цьому двічі сплачено судовий збір за позовну вимогу про скасування оскаржуваної постанови, а тому суд вважає за необхідне повернути позивачу переплату по сплаті судового збору, який мав би бути сплачений ним по справі в сумі 1597,44 грн.(1996,80 грн. х 0,8 = 1597,44 грн.) в розмірі 1064,96 грн.(2662,40 грн. – 1597,44 грн. = 1064,96 грн.). 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 222, 245, 251, 258, 268 КУпАП, ст.ст. ст.ст. 2-14,17, 72-77,122, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, 
ухвалив:
позов задовольнити частково. 
Поновити ОСОБА_1 строк для подання позову до суду.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.01.2025 р. серії ЕНА № 6133439 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Малика Олега Олександровича про стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції(код ЄДРПОУ 40108646; місцезнаходження: вул.Федора Ернста, 3, м.Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) 532,32 грн. судового збору. 
Повернути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) 1064,96 грн. переплати судового збору. 
Рішення може бути оскаржено учасниками судового розгляду в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення виготовлено 09 червня 2026 р. 

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду Вдовичинський А.В.