Справа № 369/8603/25
Провадження № 2/369/4112/26
РІШЕННЯ
Іменем України
20.05.2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С., 
за участю секретаря судового засідання Осіпова В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво-Святошинський районний суд Київської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,
встановив:
У жовтні 2025 року представник позивача — Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» — звернувся до суду з даним позовом.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.09.2022 у м. Києві по вул. Івана Мазепи, 9 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2023 у справі № 757/27123/22-п провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , були застраховані в АТ «СГ «ТАС».
Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 253 996,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 293279 від 10.10.2022.
Згідно з лімітом полісу за шкоду, завдану майну, МТСБУ сплатило страхове відшкодування на користь АТ «СГ «ТАС» у розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 914930 від 30.07.2024.
Посилаючись на те, що відповідач є особою, відповідальною за завдану шкоду, позивач вважає, що останній повинен відшкодувати різницю між сумою виплаченого страхового відшкодування та сумою, сплаченою МТСБУ, яка становить 93 996,20 грн.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 93 996,20 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 17.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
16.07.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній, не погоджуючись із позовними вимогами, зазначив, що позивачем не доведено факт вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. При цьому відповідач посилається на те, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2023 його не було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише закрито адміністративне провадження.
Крім того, відповідач зазначає, що він є учасником бойових дій, у зв`язку з чим звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відтак, на його думку, відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, має здійснюватися МТСБУ. Просить у задоволенні позову відмовити.

31.07.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не спростовує факту вини особи у вчиненні правопорушення. Позивач також зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач є учасником бойових дій, МТСБУ відповідно до встановленого ліміту відшкодування за шкоду, завдану майну, здійснило виплату на користь АТ «СГ «ТАС» у розмірі 160 000,00 грн.
Водночас відповідач, як особа, відповідальна за завдану шкоду, зобов`язаний відшкодувати різницю між сумою страхового відшкодування, виплаченого за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, та сумою, сплаченою МТСБУ, що становить 93 996,20 грн.

06.08.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній з підстав, аналогічних викладеним у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що 21.09.2022 у м. Києві по вул. Івана Мазепи, 9 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2 , були застраховані у АТ «СГ «ТАС».
На виконання умов договору страхування позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 253 996,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням №293279 від 10.10.2022.
Судом також встановлено, що Моторним (транспортним) страховим бюро України на користь АТ «СГ «ТАС» було сплачено страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №914930 від 30.07.2024.
Таким чином, різниця між сумою виплаченого позивачем страхового відшкодування та сумою, відшкодованою МТСБУ, становить 93 996,20 грн.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2023 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. 
Разом з тим, суд враховує, що у своїй постанові районний суд вказав: «Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями.».
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої вона ухвалена, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Разом з тим закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою підставою та не свідчить про відсутність вини особи у вчиненні відповідних дій.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/18319/16, від 16.04.2019 у справі №927/623/18, від 04.03.2020 у справі №641/2795/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 19.08.2019 у справі №383/846/18, які суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Отже, той факт, що відповідача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, не є підставою для звільнення його від цивільно-правової відповідальності, оскільки адміністративне провадження було закрито з нереабілітуючих підстав. Доказів протилежного відповідач суду не надав, не заявив клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх наданні.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, а тому саме відповідач повинен довести відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.
Однак відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували зазначену презумпцію.
Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Згідно зі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема за наявності вини особи, діяльністю якої завдано шкоду.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач керував транспортним засобом «Mazda», який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому саме на нього покладається обов`язок відшкодувати завдану шкоду.
Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Таким чином, після виплати страхового відшкодування АТ «СГ «ТАС» набуло право вимоги до відповідача у межах виплаченої суми.
Посилання відповідача на те, що він є учасником бойових дій та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, не впливає на його обов`язок відшкодувати завдану шкоду, оскільки звільнення окремих категорій осіб від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування не звільняє таких осіб від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, а лише передбачає особливий порядок її відшкодування МТСБУ у межах встановлених законом лімітів.
Оскільки страховик відшкодував позивачу шкоду лише у межах встановленого законом ліміту, різниця між фактичним розміром виплаченого страхового відшкодування та сумою, відшкодованою МТСБУ, підлягає стягненню з особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 93 996,20 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1191, 1194 ЦК України, суд,
УХВАЛИВ :
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі 93 996,20 грн. (дев`яносто три тисячі дев`ятсот дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Інформація про сторін:
Позивач: Приватне акціонерне товариств «Страхова група «ТАС», код ЄДРПОУ30115243, місцезнаходження: 03117, м.Київ, просп. Берестейський, 65.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2026 року.

Суддя         Наталія ПІНКЕВИЧ