СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/4357/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Демідова П.В., суддя Склярук О.І.,
за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Кононенко Дарії Вікторівни (вх.№932Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.03.2026 (ухвалу постановлено суддею Хотенцем П.В. в приміщенні Господарського суду Харківської області 10.03.2026 о 14:44 год, повна ухвала складена 10.03.2026) у справі №922/4357/25
за позовом Салтівської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків 
до 1. Харківської міської ради, м. Харків, 
2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, 
3. Фізичної особи - підприємця Кононенко Дарії Вікторівни, м. Харків 
про визнання недійсним договору та повернення майна

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.03.2026 у справі №922/4357/25 (суддя Хотенець П.В.) провадження у справі зупинено до закінчення розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/1414/20 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі №922/1414/20 за результатами такого розгляду; зобов`язано учасників справи повідомити суд про усунення підстав, що зумовили зупинення провадження у справі.
Фізична особа-підприємець Кононенко Д.В. звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.03.2026 у справі №922/4357/25; направити справу №922/4357/25 до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги ФОП Кононенко Д.В. зазначає, що на час звернення до суду Цивільним кодексом України встановлено, що в таких спорах строк позовної давності рахується від дати державної реєстрації права на нерухоме майно. В даній справі пропущено як строк загальної позовної давності, так і спеціальної, тому прийняття рішення у справі №922/1414/20 не впливає на вирішення питання про застосування строків позовної давності. Стосовно наявності у прокуратури можливості дізнатися про здійснення переходу права власності на нерухоме майно, заявник апеляційної скарги зазначає, що на момент виникнення правовідносин, прокурор був наділений всіма необхідними повноваженнями, які б забезпечили його обізнаність у можливих порушеннях під час проведення приватизації на підставі рішення 21 сесії Харківської міської ради «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова» від 19.12.2012 №975/12. Таким чином, звернення прокурора до суду з дев`ятирічним запізненням та порушення строків позовної давності є порушенням принципу правової визначеності. Саме лише посилання на необхідність захисту інтересів держави не може виправдати багаторічну бездіяльність правоохоронних органів, оскільки державні інституції мають діяти вчасно та добросовісно. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Кононенко Дарії Вікторівни (вх.№932Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.03.2026 у справі №922/4357/25; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 09.06.2026.
27.05.2026 від Харківської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокуратура просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу – без змін. 
Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2026 у зв`язку з відрядженням судді Мартюхіної Н.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Демідова П.В., суддя Склярук О.І.
У судовому засіданні представники ФОП Кононенко Д.В. підримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор проти вимог апеляційної скарги заперечував. 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
05.12.2025 керівник Салтівської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (документ сформований в системі «Електронний суд» 04.12.2025) до: Харківської міської ради, 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, 3. ФОП Кононенко Д.В., в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №4965-В-С від 18.03.2013, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП Щербою (нині – Кононенко) Д.В., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тихоновою І.В. і зареєстрований в реєстрі за №71; зобов`язати ФОП Кононенко Д.В. повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 23035663101, а саме - нежитлові приміщення 1-го поверху №5-1-:-5-7, 6-1, 6-2 загальною площею 71,5 кв.м., що розташовані в житловому будинку літ. «А-5» за адресою: м. Харків, вул. Гарібальді, 4, а Харківську міську раду - прийняти у власність зазначені приміщення.
В обгрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що 18.10.2012 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Щербою Д.В. укладено договір оренди нежитлових приміщень №1317. 27.11.2012 ФОП Щерба Д.В. звернулася до Управління з заявою про приватизацію нежитлових приміщень. Рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова» від 19.12.2012 №975/12 вирішено провести відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова шляхом викупу (згідно з додатком). 18.03.2013 між ФОП Щербою (нині – Кононенко) Д.В. та територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради, від імені якої діяло Управління, укладено договір купівлі-продажу №4965-В-С, відповідно до умов якого ФОП Щерба (нині – Кононенко) Д.В. приватизувала вказані нежитлові приміщення за 82 200 грн без ПДВ (разом з ПДВ за 98 640 грн). На підставі згаданого договору, а також акту прийому-передачі нерухомого майна №4965-В-С від 21.03.2013, рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Чабановської Наталії Михайлівни №1936026 від 24.04.2013 проведено державну реєстрацію права власності за Щербою (нині – Кононенко) Д.В. нежитлових приміщень 1-го поверху №5-1-:-5-7, 6-1, 6-2 загальною площею 71,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Гарібальді, 4, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23035663101). Прокурор, посилаючись на положення статей 3, 11, 18 -2 Закону України «Про приватизацію», Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону», Методику оцінки майна, Порядок оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації, зазначає, що Харківська міська рада мала право прийняти рішення про продаж об`єкта нерухомого майна, що перебуває у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації (Управління) - право укласти відповідний договір купівлі-продажу. При цьому такий продаж міг бути проведений шляхом аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виключних випадках такий продаж міг бути проведений шляхом викупу, а саме в даному випадку продаж шляхом викупу орендарем об`єкту, який вже перебуває у нього в оренді, якщо б орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів було здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна. У даному випадку ФОП Щерба (нині – Кононенко) Д.В. дозвіл на проведення невід`ємних поліпшення не отримувала та жодних поліпшень орендованого майна за період перебування об`єкту нерухомого майна в оренді не здійснювала. У звіті про оцінку майна, договорі оренди, договорі купівлі-продажу, заяві ФОП Щерби (нині – Кононенко) Д.В. з проханням надати дозвіл на приватизацію, а також в усій приватизаційній справі, будь-які відомості про такі поліпшення відсутні. Отже, на думку прокурора, Харківською міською радою незаконно обрано спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем, тому відповідне рішення міської ради 6 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова» №975/12 від 19.12.2012 є незаконним, а спірний договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна №4965-В-С від 18.03.2013, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Щербою (нині – Кононенко) Д.В., підлягає визнанню недійсним, як наслідок - майно - поверненню Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради.
Обґрунтовуючи підстави представництва прокурор зазначив, що прийняття Харківською міською радою рішення №975/12 від 19.12.2012 призвело до порушень приватизаційного законодавства та приватизації спірного майна в порушення передбаченого законом порядку, що унеможливлює звернення прокурора в інтересах Харківської міської ради, адже цей орган сам і допустив ці порушення. Отже, прокурор є самостійним позивачем у цьому спорі, оскільки Харківська міська рада не може та не повинна бути позивачем за позовом прокурора, оскільки саме міська рада допустила порушення інтересів держави (територіальної громади) у спірних правовідносинах, а тому вона не є органом, який може здійснювати захист порушених інтересів у тих самих відносинах. Прийняття органом місцевого самоврядування рішень попри встановлену законом процедуру приватизації не буде відображати волю територіальної громади як власника комунального майна, оскільки її інтереси визначаються доцільністю, економністю та ефективністю використання майна. З урахуванням того, що Харківська міська рада представляє інтереси міської громади, однак, у даному випадку вона є відповідачем у справі і саме вона вчинила дії, які негативно впливають на інтереси громади, так само як і Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, прокурор самостійно подає вказаний позов. При цьому звернення прокурора до суду спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про передачу комунального майна у власність.
Щодо строків позовної давності прокурор зазначив, що про незаконність набуття відповідачем спірних нежитлових приміщень, прокурором виявлено лише за результатами опрацювання отриманих у ході досудового розслідування кримінального провадження № 42023222060000064 доказів, а саме вилучених в Архівному відділі Харківської міської ради, на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.07.2023, приватизаційних справ, в тому числі щодо приватизації спірного нежитлового приміщення. Оскільки прокурор не є учасником спірних правовідносин, а зміст оскаржуваного рішення Харківської міської ради (а саме висновок про проведення відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова шляхом викупу) безпосередньо не свідчить про наявність порушень прав та інтересів територіальної громади, прокурором строк позовної давності пропущено з поважних причин, а порушене право держави та Харківської міської територіальної громади підлягає захисту у судовому порядку. При цьому прокурор посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.11.2024 у справі № 922/2008/21.
Заперечуючи проти позову ФОП Кононенко Д.В. зазначає, що наведені прокурором зауваження щодо змісту звіту про оцінку майна самі по собі не свідчать ані про порушення вимог законодавства під час проведення приватизації, ані про незаконність визначення вартості спірного об`єкта, а також не підтверджують відсутність або наявність будь – яких невід`ємних поліпшень у нежитлових приміщеннях. Позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі – продажу є неналежним та неефективним способом захисту. Крім того, за відсутності доведених обставин недобросовісності, обізнаності або протиправної співучасті ФОП Кононенко Д.В. у порушеннях під час приватизації спірного майна, заявлені прокурором вимоги про повернення майна не можуть бути задоволені. Щодо представництва прокурора у спірних правовідносинах, відповідач просив врахувати правові позиції Конституційного Суду України, викладені у рішенні №6-р(ІІ)/2025, а також конституційне визначення обмежувального та виняткового характеру повноважень прокуратури щодо представництва інтересів держави в суді. На думку ФОП Кононенко Д.В., звернення керівника Салтівської окружної прокуратури міста Харкова з даним позовом не відповідає критерію «виключності», встановленому статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратури». Щодо застосування строків позовної давності відповідач зазначає, що в даному випадку початок перебігу позовної давності слід рахувати від 24.04.2013 (проведено державну реєстрацію права власності за Щербою Д.В., відповідно сплив позовної давності в даному випадку відбувся 25.05.2016. В свою чергу звернення прокурора до суду з дев`ятирічним запізненням та порушення строків позовної давності є порушенням принципу правової визначеності. При цьому прокурором не наведено жодних об`єктивних та непереборних перешкод, які б заважали реалізації права на судовий захист протягом такого тривалого часу. 
10.03.2026 постановлено оскаржувану ухвалу. 
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке. 
Предметом апеляційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції про зупинення апеляційного провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Колегія суддів виходить зі сталої правової позиції щодо поняття, суті та меж зупинення провадження у справі. Так, зупинення - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.
Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом.
У господарському процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 227 та 228 ГПК України.
Стаття 227 ГПК України визначає обставини, за яких господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Частиною 1 ст. 228 ГПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) призначення судом експертизи; 3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу; 4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 7) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
У справі, що розглядається, суд першої інстанції зупинив провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України у зв`язку з переглядом судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/1414/20.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Процесуальний закон надає суду право, у тому числі з власної ініціативи, зупинити провадження у справі, вимагаючи при цьому здійснення оцінки правовідносин у цих справах за критерієм подібності та відповідно з урахуванням цього обґрунтування своїх висновків щодо наявності підстав зупинення провадження у справі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.03.2025 у справі № 910/13175/23 звертала увагу на те, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що правовідносини у даній справі є подібними справі № 922/1414/20 та висновок судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/1414/20 матиме значення для вирішення спору у даній справі.
Колегією суддів встановлено, що в провадженні Верховного Суду перебуває справа №922/1414/20 за позовом виконувача обов`язків керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 до 1) Харківської міської ради, 2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Грань-Кор», про визнання недійсним договору, скасування рішення та повернення майна. Предметом позову є такі вимоги: визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 06.07.2016 № 283/16 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» в частині, а саме, пункт 10 додатку до рішення; визнати недійсним договір від 10.11.2016 № 5395-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень підвальної частини № 1-:-5, 1а, 7-:-9, 11, 11а, 12, 17-:-26, VI, III нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 259,9 кв. м, розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Ярославська, буд. 10, укладений між Управлінням комунального майна та ТОВ «Грань-Кор», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н. В. і зареєстрований в реєстрі за № 2365; зобов`язати ТОВ «Грань-Кор» повернути територіальній громаді міста Харкова нежитлові приміщення напівпідвальної частини № 1-:-5, 1а, 7-:-9, 11, 11а, 12, 17-:-26, VI, III нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 259,9 кв. м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, буд. 10 та вартістю 808 045,20 грн, шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі вказаного майна.
Ухвалою Верховного Суду від 30.07.2025 справу № 922/1414/20 передано на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Передаючи справу №922/1414/20 на розгляд палати, колегія суддів виходила, зокрема, з того, що наразі існує чисельна судова практика суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (при розгляді аналогічних справ №922/801/21, №922/4250/19, №922/2008/21, №922/979/21, №922/4361/19 тощо) за позовами прокурора до Управління комунального майна, Харківської міської ради та різних юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, придбаного орендарями цього майна в процесі приватизації об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, та повернення цього майна територіальній громаді м. Харкова. За наслідками аналізу змісту постанов, ухвалених у вищенаведених справах, вбачається, що Верховним Судом здебільшого підтримується позиція щодо того, що до позовів прокурора, поданих до суду після 07.03.2018, щодо договорів, укладених до 07.03.2018 підлягає застосуванню загальна, а не спеціальна позовна давність, передбачена частиною другою статті 30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», незалежно від дня, визначеного початком перебігу позовної давності. Утім колегія суддів не погоджується з такою позицією, вважаючи, що до позовів прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладених в процесі його приватизації до 07.03.2018, що подані до суду після 07.03.2018 (включно) та перебіг позовної давності по яким розпочався (за встановленими судами обставинами) після 07.03.2018 (включно), є неможливим застосування загальної позовної давності, а підлягає застосуванню скорочена позовна давність у три місяці, передбачена частиною другою статті 30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». Інше застосування приписів законодавства призводить до висновку, що прокурор може вимагати застосування у спірних правовідносинах загальної позовної давності, а не спеціальної, у будь-який час.
Верховний Суд в ухвалі від 30.07.2025 у справі № 922/1414/20 звернув увагу на існування значної кількості господарських спорів з аналогічно сформованими позовними вимогами у провадженні господарських судів різних інстанцій та можливе їх виникнення в майбутньому, тому зазначила, що судове рішення судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду необхідне також і для подальшого розвитку права та забезпечення єдності судової практики
Ухвалою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 11.09.2025 у справі № 922/1414/20 прийнято до розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 922/1414/20 за касаційними скаргами Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Грань-Кор» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 і рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020.
Тобто, підставою передачі справи №922/1414/20 на розгляд палати є необхідність відступити від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 09.10.2024 у справі 922/4250/19, від 04.12.2024 у справі №922/801/21, від 13.11.2024 у справі №922/2008/21, від 16.10.2024 у справі №922/979/21, від 09.10.2024 у справі №922/4361/19 щодо застосування позовної давності у таких правовідносинах.
Предметом позову у справі, що розглядається є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №4965-В-С від 18.03.2013, зобов`язання ФОП Кононенко Д.В. повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 23035663101, а саме - нежитлові приміщення 1-го поверху №5-1-:-5-7, 6-1, 6-2 загальною площею 71,5 кв.м., що розташовані в житловому будинку літ. «А-5» за адресою: м. Харків, вул. Гарібальді, 4, а Харківську міську раду - прийняти у власність зазначені приміщення. При цьому ФОП Кононенко Д.В. заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності.
Отже спірні правовідносини у справі №922/4357/25 за своєю суттю регулювання цих відносин є подібними з правовідносинами, які виникли у справі №922/1414/20.
Відповідно до ч. 14 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. 4 ст. 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Ураховуючи подібність правовідносин, подібність питання щодо застосування позовної давності у таких правовідносинах, подібність справи №922/4357/25 зі справою №922/1414/20 та те, що правовий висновок судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/1414/20 може мати значення для правильного вирішення спірного питання у цій справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для зупинення провадження до закінчення розгляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/1414/20 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови Верховного Суду у справі №922/1414/20 за результатами такого розгляду.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судова палата для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 09.04.2026 (після постановлення оскаржуваної ухвали) передала справу №922/1414/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду. При цьому Палата вважала за необхідне передати справу № 922/1414/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини 5 статті 302 ГПК України, оскільки справа містить виключну правову проблему щодо комплексного застосування положень статті 53 ГПК України (щодо визначення статусу прокурора як самостійного позивача у випадках, коли уповноважений орган є відповідачем у справі) та статті 226 цього Кодексу (щодо уніфікації процесуальних наслідків відсутності підстав для представництва інтересів держави прокурором), яка сформульована так:
« 1) чи має право прокурор звертатися до суду в інтересах держави (територіальної громади) у статусі самостійного позивача, якщо орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (зокрема, орган місцевого самоврядування), є одночасно і учасником спірних правовідносин, і відповідачем у справі, оскільки саме його рішення чи дії оскаржуються як незаконні?
2) яким має бути процесуальний наслідок у разі, якщо суд після відкриття провадження у справі дійде висновку про відсутність визначених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для представництва прокурором інтересів держави: відмова у задоволенні позову по суті чи залишення позову без розгляду на підставі пунктів 1 або 2 частини 1 статті 226 ГПК України?
3) чи підлягає судовому розгляду спір за позовом прокурора в інтересах територіальної громади до органу місцевого самоврядування в контексті того, що саме орган місцевого самоврядування представляє інтереси громади в межах своїх повноважень і приймає рішення від її імені, тобто фактично на розгляд суду передається приватноправовий спір між носієм місцевого самоврядування та органом місцевого самоврядування, який його представляє?».
Проте, станом на час ухвалення даної постанови відсутнє судове рішення Великої Палати Верховного Суду про прийняття цієї справи до розгляду.
Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Господарського суду Харківської області від 10.03.2026 у справі №922/4357/25 - без змін. 
Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Кононенко Дарії Вікторівни залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.03.2026 у справі №922/4357/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 10.06.2026.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя П.В. Демідова 

Суддя О.І. Склярук