Справа № 197/1290/25
Провадження № 2/177/439/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
20 травня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Суботіної С. А.
за участі: секретаря Ференц Я. З., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кудіна А.В. через систему «Електронний суд» звернулася 01.12.2025 до суду з указаним позовом та просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 8256748 у розмірі 31059,00 грн, а також понесені судові витрати. 
В обґрунтування пред`явлених вимог указала, що між товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі по тексту - ТОВ «1 банк») та ОСОБА_1 11.01.2025 укладено договір кредитної лінії № 8256748. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Між ТОВ «1 банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», 27.03.2025 укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача, вказаного в реєстрі боржників, за кредитним договором від 11.01.2025 № 8256748, у загальному розмірі 31059,00 грн, із яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 17000,00 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 10659,00 грн, заборгованість за неустойкою в розмірі 3400,00 грн. Із моменту отримання позивачем права вимоги відповідачу не нараховувалися жодні штрафні санкції, однак відповідач не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідачем 23.02.2026 подано відзив на позовну заяву, в якому він просив позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» залишити без задоволення. Незгода з позовом мотивована тим, що позивач не підтвердив вимоги належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація про реєстрацію відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, надання відповідачу ідентифікатора за допомогою смс-повідомлення чи на електронну пошту, а також отримання такого ідентифікатора саме відповідачем ОСОБА_1 . Довідка ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 17.11.2025 не є належним доказом перерахування грошових коштів відповідачу, так як не має ознак первісного бухгалтерського документу, не містить інформацію про номер кредитного договору, у ній відсутнє посилання на конкретне зобов`язання боржника, на призначення платежу та вона складена зацікавленою особою на стороні позивача, адже є його контрагентом та має прямий інтерес у підтвердженні операції. Заявлена до стягнення неустойка - пеня, нарахована у період дії воєнного стану, а тому підлягає списанню.
Від представника позивача ОСОБА_2 27.02.2026 надійшла відповідь на відзив, де вона зазначила, що з прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договорів та надання згоди на обробку персональних даних. Електронні договори за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) на укладення електронного договору, і надсилається іншій стороні договору. Дана комбінація цифр і букв отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Електронний договір від 11.01.2025 № 8256748 укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Без здійснення цих дій, договір між ТОВ «1 банк» та ОСОБА_1 не був би укладений. Відповідачем у відзиві на позовну заяву вказаний телефон НОМЕР_1 , що є додатковим підтвердженням укладення відповідачем договору в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеного в інформаційно-комунікаційній системі первісного кредитора. За умовами договору, кошти надано клієнту в безготівковій формі на платіжну банківську картку за реквізитами, вказаними ним при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, а тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє оригіналом первинних документів, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Відповідач, як власник карткового рахунку, може власноруч отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів. Щодо незгоди із розміром заборгованості, відповідач має право подати до суду власний розрахунок або висновок експерта, складений на його замовлення.
Ухвалою суду від 17.03.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, на виконання якої від АТ «Укрсиббанк» 03.04.2026 отримано інформацію щодо належності карткового рахунку, надходження на нього коштів та виписку з рахунку.
Ухвалою суду від 13.04.2026 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, на виконання якої 20.04.2026 отримано від ТОВ «ФК «ЄАПБ» заяву про неможливість надати витребувану судом інформацію через відсутність у позивача доступу до електронного кабінету позичальника.
Відповідачем 20.05.2026 подано додаткові пояснення, у яких він зазначає, що позивачем вимоги ухвали не виконано, надані представником пояснення не можуть вважатися належним та достатнім підтвердженням факту укладення спірного договору саме відповідачем і саме у тій формі, яка надана до суду. Відповідач просить критично оцінити відповідь АТ «Укрсиббанк» та не вважати її належним і достатнім доказом факту надання кредитних коштів позивачем у межах спірних відносин.
Сторони правом участі в судовому засіданні не скористалися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток до електронних кабінетів системи «Електронний суд».
Представником позивача в тексті позову та відповіді на відзив, а відповідачем у відзиві зазначено про розгляд справи за їх відсутності.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний ними спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення учасників справи та їх неявку, що не перешкоджає подальшому розгляду справи, згідно зі ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що між ТОВ «1 банк» та ОСОБА_1 11.01.2025 укладено договір кредитної лінії № 8256748, за умовами якого товариство зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, сплатити плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов договору.
Умовами даного договору між його сторонами обумовлено розмір кредиту 17000,00 грн, строк кредитування 365 днів, до 10.01.2026, із застосуванням денної процентної ставки 0,95% у день, комісії за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2932,50 грн.
Якщо позивальником не сплачено або сплачено не в повному обсязі перший або мінімальний обов`язковий платіж, нараховується неустойка, починаючи з першого дня прострочення та закінчуючи датою оплати обов`язкового платежу.
У пункті 5.1 договору зазначено, що перед укладенням (підписанням) договору позичальник ознайомився з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів у кредит на веб-сайті кредитодавця та у мобільному додатку «СlickСredit», іншою інформацією, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». 
Указаний договір підписаний його сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у розділі 3 договору.
Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 11.01.2025 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір кредитної лінії № 8256748, чим погодився із запропонованими умовами договору.
Договір містить докладну інформацію щодо особи позичальника - ОСОБА_1 , зокрема дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, адресу проживання, номер карткового рахунку, номер мобільного телефону та електронну адресу, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «1 банк» виникло зобов`язання щодо надання грошових коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з їх повернення.
ТОВ «1 банк» свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач отримав 11.01.2025 на картковий рахунок НОМЕР_2 , вказаний ним у договорі, кредитні кошти у розмірі 17000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку та відповідно до договору про переказ коштів від 23.01.2018 № 23-01-18/5, укладеного із ТОВ «1 банк».
Як вбачається з відповіді АТ «Укрсиббанк», на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у банку емітовано платіжну картку за номером НОМЕР_2 до карткового рахунку НОМЕР_4 . Відповідно до витягу з виписки операцій по платіжній картці НОМЕР_2 , на вказаний рахунок 11.01.2025 зараховано кошти у розмірі 17000,00 грн.
Щодо тверджень відповідача про не доведення факту підписання договору та відсутність належних доказів зарахування коштів на рахунок відповідача.
Підписання кредитного договору відповідачем підтверджується його змістом, де зазначена вся необхідна для ідентифікації особи інформація, а саме: прізвище, ім`я, по батькові; дата народження; податковий номер; номер паспорта, телефон, номер банківської картки, адреса місця проживання, тощо. Позивачем подано копію листа ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 17.11.2025 вих. № КД-000085618/ТНПП, де вказано номер платежу, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де, зокрема, сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції - з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який співпадає з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної відповідачем ОСОБА_1 у розділі 11 «Юридичні адреси та реквізити сторін» договору кредитної лінії від 11.01.2025 № 8256748.
Окрім того, аналогічна інформація щодо перерахунку коштів у той самий день, у такому ж розмірі та на той же рахунок, що належить відповідачеві, міститься у відповіді АТ «Укрсиббанк».
Суду видається малоймовірним можливість отримання коштів від фінансової компанії без попереднього укладення договору та повідомлення позичальником власних банківських реквізитів, на які мали б бути зараховані кредитні кошти.
Будь-яких пояснень стосовного того, яким чином персональні дані відповідача наявні у первісного кредитора, ОСОБА_1 не надано. Тобто доказів, які б спростували звернення ОСОБА_1 із заявою на видачу кредиту на веб-сайті кредитодавця, належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались при укладенні договору, іншій особі ніж ОСОБА_3 , а також як укладення самого договору, так і отримання коштів на картковий рахунок, матеріали справи не містять.
Отже, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.
Суд зауважує, що відповідач, як клієнт банківської установи, має повний та безперешкодний доступ до інформації про рух коштів на власних рахунках та не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, які могли б підтверджувати або спростовувати факт отримання кредиту.
Отже, факт укладення первісним кредитором із ОСОБА_1 кредитного договору № 8256748 підтверджується матеріалами справи та узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до розрахунку заборгованості, після укладення договору з ОСОБА_1 первісним кредитором одноразово нараховано комісію у розмірі 2932,50 грн, щоденно нараховувалися відсотки за узгодженою відсотковою ставкою 0,95%, що дорівнює 161,50 грн у день, та неустойка.
ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, із якої слідує часткове погашення відповідачем заборгованості, а саме 2932,50 грн на погашення комісії, 2422,50 грн на погашення відсотків, 5100,00 грн на погашення неустойки.
Суд враховує факт сплати відповідачем коштів у рахунок часткового погашення заборгованості.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 у справі № 526/405/13 вказав, що факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ, передбачених кредитним договором.
Отже, після отримання від ТОВ «1 банк» кредитних коштів у розмірі 17000,00 грн, у відповідача виникли зобов`язання щодо виконання умов договору № 8256748.
Оскільки відповідач покладені на нього зобов`язання належним чином не виконав та в установлені договором строки грошові кошти в повному обсязі на погашення заборгованості та сплати відсотків не вносив, утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 17000,00 грн, за відсотками в розмірі 10659,00 грн, неустойка 3400,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги.
Пунктом 8.2.6 кредитного договору від 11.01.2025 № 8256748 визначено право товариства відступити право вимоги за договором у разі невиконання позичальником зобов`язань.
Між ТОВ «1 банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 27.03.2025 укладено договір факторингу № 27/03/25 та додаткову угоду від 27.05.2025 № 4, яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників.
Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників від 27.05.2025 до договору факторингу від 27.03.2025 № 27/03/25 та витягу з реєстру боржників від 27.05.2025 № 5, право вимоги за кредитним договором від 11.01.2025 № 8256748, укладеним із ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 31059,00 грн, із яких: 17000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 10659,00 грн - заборгованість за відсотками, 3400,00 грн - заборгованість за неустойкою.
За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Як вбачається з розрахунку заборгованості, із моменту відступлення права вимоги до звернення до суду з даною повною заявою, відповідачу відсотки та неустойка не нараховувалися, однак ОСОБА_1 заборгованість за даним договором не погашав.
У відзиві відповідач не погоджується із розміром заборгованості, посилаючись на необґрунтованість нарахування неустойки у період дії воєнного стану.
Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно з яких, тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості в регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: у періоді існування особливих правових наслідків, таким як період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, такими як договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, оскільки відповідачу ОСОБА_3 у період дії в Україні воєнного стану за договором від 11.01.2025 № 8256748 нараховано до сплати неустойку в розмірі 3400,00 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для їх стягнення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача за договором кредитної лінії від 11.01.2025 № 8256748 заборгованості: за основним боргом у розмірі 17000,00 грн, за відсотками в розмірі 10659,00 грн, відмовивши в задоволенні позову в іншій частині.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» у рахунок часткового відшкодування судового збору 2157,15 грн, пропорційно частині задоволених вимог (89,05%).
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд 30, м Київ) заборгованість за договір кредитної лінії від 11.01.2025 № 8256748 у загальному розмірі 27659 (двадцять сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок, яка складається з:
-заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок;
-заборгованості за відсотками в розмірі 10659,00 (десять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд 30, м Київ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2157 (дві тисячі сто п`ятдесят сім) гривень 15 копійок.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 21.05.2026

  Суддя: