ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/479/26  Номер провадження 33/814/656/26	Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., з участю захисника в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Сидоренка О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сидоренка О.А. - захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно з постановою, 08.03.2026 о 01 год 39 хв в с. Нехвороща по вул. Миру, 6, Полтавського району, Полтавської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також проходження медичного освідування в закладі охорони здоров`я у визначеному законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся адвокат Сидоренко О.А. в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час його руху, на жодному з відеофайлів не зафіксовано факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також не зафіксовано моменту, який би однозначно підтверджував виконання ним функцій водія під час руху автомобіля. 
Вказує, що долучений до матеріалів справи відеозапис, який нібито здійснений із службового автомобіля, не містить жодних ідентифікуючих ознак: відсутній номер технічно засобу, як у назві файлу, так і безпосередньо на самому відеозаписі, у зв`язку з чим неможливо встановити чи відповідає наданий відеозапис тому технічному засобу, який зазначений в протоколі та свідчить про порушення вимог Інструкції та є недопустимим доказом.
Зазначає, що із наданого відеозапису неможливо встановити, що події, які на ньому відображені, відбувалися саме у той день, час та за тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки не містить належних ідентифікуючих ознак.
Крім того вказує, що на відеозаписі відсутня можливість ідентифікації транспортного засобу, оскільки державний номерний знак автомобіля не зафіксований, у зв`язку з цим неможливо встановити, чи є транспортний засіб, відображений на спірному відеозаписі, тим самим автомобілем, який фігурує на відеозаписах із боді-камер №907681 та №907693, що долучені до матеріалів справи.
Також посилається, що на відеозаписі відображаються технічні параметри, зокрема швидкість патрульного автомобіля, з якого вбачається, що службовий автомобіль фактично перебуває у русі, однак цифровий показник швидкості при цьому становить 0 км, що може свідчити про некоректність фіксації, збої технічного засобу або втручання у відеозапис.
Одночасно звертає увагу, що ОСОБА_1 з самого початку, що чітко зафіксовано на відеозаписах з боді-камер поліцейських, послідовно заперечував факт керування транспортним засобом, а також будь-яке його пересування.

Заслухавши виступ захисника Сидоренка О.А. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Таких висновків суд дійшов на підставі сукупних та взаємоузгоджених між собою доказів: протоколу про адміністративне правопорушення від 08.03.2026 серії ЕПР1 № 609106, направлення до закладу охорони здоров`я «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева» м. Полтава, вул. Медична, 1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.03.2026; відеозапису події.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак НОМЕР_1 , за викладених у протоколі та постанові суду обставин, був зупинений працівниками поліції через рух у комендантську годину, про що водія було повідомлено.
Поряд із цим, суд не надає оцінку підставам зупинки транспортного засобу, оскільки зазначене перебуває поза межами предмету розгляду по даній справі.
Усупереч доводам апеляційної скарги, відеозаписи як на бодікамеру поліцейського так і на відеореєстратор службового автомобіля містять дату та час, що доповнюють одне одного та забезпечують безперервність зйомки. На них зафіксовані одні й ті ж самі події, що відбувалися на одній місцевості в однаковий період часу. Відеозапис на бодікамеру поліцейського також містить дані про номер цього технічного засобу, що збігається із номером у протоколі, а відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля містить його назву та модель.
З огляду на це відсутні підстави вважати, що події, які зафіксовані на долучених відеозаписах, є недостовірними або спотвореними.
Щодо посилання захисника на швидкість патрульного автомобіля, яка була зафіксована на відеореєстратор та на початку відеозапису дорівнювала 0 км/год., то слід зазначити, що більшість відеореєстраторів обладнані функцією виміру швидкості руху автомобіля, яка при розрахунках покладається на супутникові дані, отримані за допомогою супутникових навігаційних систем (GPS або аналоги). В разі відсутності зв`язку, швидкість може не вимірюватися, що на переконання апеляційного суду має місце в даному випадку, а захисником зворотного не доведено.
Безпідставним є також і заперечення сторони захисту про те, що неможливо ідентифікувати автомобіль, який був зупинений працівниками поліції, оскільки на відеозаписі чітко зафіксовано марку на кузові автомобіля – Mitsubishi, а також державний номерний знак - НОМЕР_1 (відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля від 08.03.2026, проміжок часу 01:40:28 - 01:40:30).
Даний автомобіль також неодноразово потрапляв і в поле зору бодікамер поліцейських.
Позицію ОСОБА_1 , яку він повідомив працівникам поліції, про те, що він транспортним засобом не керував та знаходився в автомобілі без руху, апеляційний суд сприймає як лінію захисту, оскільки вона спростовується наявними в справі доказами та є нічим не підтвердженою з огляду на відсутність обгрунтованих пояснень ОСОБА_1 про те, яким чином він опинився на вказаній у протоколі місцевості в нічний час на автомобілі.
В ході спілкування із ОСОБА_1 , у працівників поліції виникли підозри про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про ознаки якого було повідомлено водія, в подальшому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я.
Слід звернути увагу, що встановлення ознак сп`яніння, що є підставою для направлення особи для проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції поліцейського, а не суду.
Згідно з п.п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 працівникам поліції повідомив, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та на їх вимоги проходити огляд на стан сп`янніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я в категоричній формі відмовився, що зафіксовано на відеозаписі.
Поліцейськими також було належним чином роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, а також наслідки відмови від проходження огляду.
На підставі наведеного вважаю, що надані суду відеозаписи в повному обсязі відображають обставини вчиненого правопорушення.
Істотних порушень правил проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядку оформлення відмови від його проходження, які б впливали на правильність висновків суду, під час апеляційного розгляду встановлено не було.
Враховуючи наведене, вважаю доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції є законним та належним чином мотивованим, у зв`язку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сидоренка О.А. - захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Н.М. Харлан