ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2584/24 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Київ 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Аліменка В.О. та Файдюка В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А
Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФ України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки від 08.12.2023 №ФР37464, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 08.12.2023 №ФР37464 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 позов задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Черкаській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.12.2023 №ФР37464. Зобов`язано ГУ ПФ України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.12.2023 №ФР37464 відповідно до статей 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням вже виплачених сум коштів відповідного періоду.
Вказане рішення не було оскаржене в апеляційному порядку та в силу ст.255 КАС України набрало законної сили 18.05.2024.
11.11.2025 позивач подав до суду першої інстанції заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.04.2019, встановивши новий спосіб і порядок виконання рішення, а саме - стягнути з ГУ ПФ України в Черкаській області на користь позивача різницю між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії у сумі 270350,67 грн.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду задоволено. Змінено спосіб та порядок виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №580/2584/24. Стягнуто з ГУ ПФ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 270350,67 грн.
Не погодившись із вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення та органи Пенсійного фонду України здійснюють виплату пенсій лише в межах видатків, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету та бюджету Пенсійного фонду України, а тому виплата позивачу нарахованої доплати до пенсії в сумі 270350,67 грн на виконання судового рішення буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат у разі наявності відповідного фінансування. Також апелянт зазначив, що зміна способу виконання не повинна призводити до зміни обсягу зобов`язань боржника, в той час, як в судовому рішенні не було встановлено ні конкретних сум, ні період, за який їх слід виплатити.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №580/2584/24 відповідач нарахував позивачу доплату до пенсії у розмірі 270350,67 грн, однак вказана сума лишається невиплаченою, внаслідок чого наявні підстави для застосування положень ст.378 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, з огляду на те, що в суді першої інстанції розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження та відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зміну способу та порядку виконання рішення суду дійшов висновку, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №580/2584/24, яке набрало законної сили, відповідачем не виконано в частині виплати на користь позивача перерахованої пенсії у розмірі 270350,67 грн, тому, враховуючи вимоги ч. 3 статті 378 КАС України, наявні підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з ГУ ПФ України в Черкаській області на користь позивача грошової суми у розмірі 270350,67 грн.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно зі ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. 
Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». 
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.
Згідно зі ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Приписи абз.1 ч.3 ст.378 КАС України визначать, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» №4094-IX від 21.11.2024, який набрав чинності 19.12.2024, частину 3 ст.378 КАС України доповнено абзацом 2 наступного змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.».
Отже, положення законодавства, чинного на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали прямо передбачають, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема щодо перерахунку та здійснення пенсійних виплат протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Як зазначено судом вище, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 набрало законної сили 18.05.2024. Вказаним рішення зобов`язано ГУ ПФ України в Черкаській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.12.2023 №ФР37464 і здійснити виплату такої пенсії з урахуванням вже виплачених сум коштів відповідного періоду.
Відповідно до листа ГУ ПФ України в Черкаській області від 13.10.2025 №10718-10453/С-02/8-2300/25 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у даній справі позивачу з 01.04.2019 проведено перерахунок пенсії, однак виплата нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 до 30.06.2024 в сумі 270350,67 грн буде здійснюватися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» (а.с.50).
В той же час, жодних доказів, що вказана сума виплачена позивачу, матеріали справи не містять і така обставина відповідачем визнається як у наведеному вище листі, так і в апеляційній скарзі.
Отже, оскільки станом як на час подання позивачем до суду першої інстанції заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення, так і на день апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали відповідачем не забезпечено виконання рішення суду у даній справі протягом більше ніж двох місяців з моменту набрання ним законної сили, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість і наявність правових підстав для задоволення поданої заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з ГУ ПФ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 270350,67 грн.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №380/7706/22, в якій, поміж іншим, суд касаційної інстанції у подібних правовідносинах підкреслив, що наявний факт часткового невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, щодо виплати на користь позивача перерахованої пенсійної виплати, протягом більш ніж двох місяців.
В даному випадку суд першої інстанції вірно застосував передбачений процесуальним законодавством механізм зміни способу та порядку виконання судового рішення, що свідчить про безпідставність тверджень апелянта про зміну обсягу зобов`язань боржника, оскільки рішенням суду прямо встановлено обов`язок зі здійснення як перерахунку пенсії позивача, так і проведення пенсійних виплат.
При цьому, будь-які посилання відповідача, як суб`єкта владних повноважень, на відсутність відповідного бюджетного фінансування, не можуть виправдовувати невиконання рішення суду, яке набрало законної сили 18.05.2024, або нівелювати встановлену ч.1 ст.129-1 Конституції України обов`язковість судового рішення, чи бути підставою для незастосування прямої норми ч.3 ст.378 КАС України.
В даному випадку, застосування процесуального механізму, передбаченого абз.2 ч.3 ст.378 КАС України про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення нарахованої суми є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина.
Посилання апелянта на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих в період 2014-2015 років та висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 16.02.2025 у справі №640/7827/22 і від 12.06.2019 у справі №800/203/17 колегія суддів відхиляє, оскільки ними вирішувались правовідносини та досліджувались процесуальні рішення судів, прийнятих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» №4094-IX від 21.11.2024, яким ч.3 ст.378 КАС України було доповнено новим абзацом.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законною і обґрунтованою, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.
Нормами ч.2 ст.328 КАС України не передбачено оскарження ухвали про зміну способу та порядку виконання рішення суду у касаційному порядку.
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Текст постанови виготовлено 12 травня 2026 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна
Судді В.О.Аліменко
В.В.Файдюк