Справа № 186/628/26
Провадження № 3/0186/196/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в справі про адміністративне правопорушення
04 травня 2026 року      м. Шахтарське.
Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ’, працюючого прохідником шахти «Дніпровська» ДТЕК «Павлоградвугілля», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , притягнутого по ч.1 ст.173-2 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 02 березня 2026 року о 14:09 годині ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем мешкання по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї двоюрідної сестри ОСОБА_2 , а саме: під час телефонної розмови ображав її нецензурною лайкою.
ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що дійсно телефонував ОСОБА_2 , але нецензурною лайкою на її адресу не виражався, ця ситуація викликана неприязними відносинами між ними з приводу користування спадковим майном. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддею досліджено матеріали справи, а саме: 
-протокол про адміністративне правопорушення ВАД №956156 від 09 березня 2026 року;
-заяву та пояснення ОСОБА_2 від 02 березня 2026 року; 
-пояснення ОСОБА_3 від 09 березня 2026 року; 
-скріншот вхідного дзвінка від ОСОБА_1 02 березня 2026 року. 

Заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суддя прийшла до висновку, що наявні у справі докази є недостатніми для підтвердження вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом. 
При цьому суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.
Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.
При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.
Як видно з доданих до протоколу матеріалів, пояснення ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_3 , які перебувають у неприязних відносинах з ОСОБА_1 з приводу спадкового майна, більше ніякими фактичними даними не підтверджуються та самі по собі не є достатніми доказами вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .
Крім того, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Натомість, у протоколі така ознака відсутня. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суду не надано, справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.24,36,40,40-1, ч.1 ст.173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст.283-284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Шахтарський міський суд Дніпропетровської області.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: С.А.Янжула.