Справа № 752/9966/26 
Провадження №: 3/752/3551/26 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що надійшли 
від 	Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції 	
про	притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП	
відносно	ОСОБА_1  дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1  місце проживання – АДРЕСА_1 	
за участі 	ОСОБА_1 ,	

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва від Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом серії ГП № 527748, в якому зазначено, що 10.04.2026о 15:09 перебуваючи у магазині “Zara” за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 1-Б, остання здійснила крадіжку товару на суму 874,00 грн без ПДВ. Такі дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 51 КУпАП.
До протоколу в якості доказів приєднано рапорт оперативного чергового спецлінії “102” від 10.04.2026; заяву про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2026; довідку про вартість штанів (артикул 0/0264/306/819), акт проведення інвентаризації магазину “Zara” від 10.04.2026, письмові пояснення ОСОБА_1 від 10.04.2026, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції (відпрацювання виклику), вміщений на лазерний компакт-диск. 
Частиною 2 ст. 51 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і це тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.
27.04.2026 від ОСОБА_1 надійшла письмова заява, відповідно до якої остання просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, зазначає, про те, що 10.04.2026 перебувала в магазині “Zara” з метою придбання одягу, через перебування на 5-у місяці вагітності необхідний розмір одягу було складно підібрати, у зв`язку з чим вона тривалий час обирала і міряла речі. Після примірки обрала спортивний костюм і штани. Перебуваючи у примірочній, відволіклася на телефонну розмову і листування. Переодягнувшись у свій одяг, узявши обрані речі, пішла до каси. На касі оплатила спортивний костюм, що доводиться чеком та попрямувала до виходу з магазину. При виході спрацювала сигналізація та її зупинила охорона магазину, запросили підійти до каси. Добровільно надала свої речі для огляду, адже була впевнена у відсутності будь-яких порушень зі свого боку. Під час перевірки у пакеті були виявлені штани, які вона дійсно не оплатила, однак це сталося виключно через неуважність та через відволікання, без будь-якого умислу на викрадення. Одразу після цього вибачилася та була готова негайно оплатити товар, про що повідомила присутніх працівників магазину. Проте адміністрація магазину викликала поліцію. Вважає, що у її діях відсутній умисел на крадіжку, дії були зумовлені неуважністю, а не намаганням заволодіти чужим майном. Просить врахувати, що не намагалася залишити магазин непомітно чи уникнути контролю, добровільно надала речі для огляду, одразу визнала помилку, самостійно і добровільно сплатила товар, шкода відсутня. 
До заяви було приєднано чеки на оплату спортивного костюму та штанів.
05.05.2026 в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою письмову заяву та клопотала про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Уважно дослідивши наявні матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд (суддя) доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушення в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).
Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа “Коробов проти України” № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування “поза розумним сумнівом” (рішення від 18.01.1978 у справі “Ірландія проти Сполученого Королівства” (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип “in dubio pro reo”, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу. 
Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП є умисел. 
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП). 
З заяви уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю “Індітекс Україна”, який здійснює продаж одягу та взуття через мережу магазинів “Zara” описано, що при виході з магазину жінки спрацювала система безпеки, яка оповістила про винос товару, який не пройшов касу. При з`ясуванні обставин жінка добровільно та самостійно надала речі для огляду. В сумці з речами було виявлено неоплачені штани, вартістю 874,00 грн без ПДВ.
Аналізуючи ці пояснення, суд (суддя) зазначає, що вони не містять опису подій, зокрема відомостей про те, як ОСОБА_1 викрала товар, які дії вона вжила і яким чином утаємничила їх. 
З відеозаписів слідує, що при прибутті на місце виклику, поліція виявила ОСОБА_1 , яка представилася, пояснила всю ситуацію, повідомила, що через неуважність не оплатила одну одиницю речей, пропонувала сплатити кошти і за неї. Пояснення, які зафіксовані на відеозаписах, повністю узгоджуються з поясненнями, які ОСОБА_1 склала на місці події та які надала в суді. Ні служба охорони магазину, ні продавці, ні касири не вказали ні прямо, ні опосередковано, що клієнтка вживала заходи, спрямовані на приховування неоплаченої речі, на намагання втекти з місця події 
Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності оцінено як правдиві, тоді як матеріали, які надійшли до суду, не містять належних і достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 таємного дрібного викрадення чужого майна, які б доводили її вину із застосуванням принципу доказування “поза розумним сумнівом”.
Аналіз поведінки особи, щирість, виваженість, рівновага, стриманість, впевненість, ввічливість, наявність коштів для оплати товару, придбання перед цим більш дорогих двох одиниць товару, перебування у стані вагітності сприймаються як додаткові фактори, які доводять відсутність умислу на таємне викрадення майна у поєднанні з поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип “in dubio pro reo”, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу. 
Виявлені у ході судового розгляду сумніви тлумачаться на користь ОСОБА_1 . 
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення. 
За наведених обставин провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку неможливістю встановлення складу адміністративного правопорушення на підставі тих документів, які надійшли до суду та констатацію відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 9, 23, 51, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 51 КУпАП закрити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя         О.В. Бушеленко