Головуючий І інстанції: С.М. Гелета

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 р. 	Справа № 480/2070/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Мінаєвої К.В.,
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2026, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/2070/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Виконавчого комітету Сумської міської ради   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до  Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі - відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Виконавчого комітету Сумської міської ради, що проявилася у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 07 лютого 2025 року, зокрема у невжитті заходів щодо реєстрації заяви, відкриття адміністративного провадження, а також у невиконанні обов`язку щодо розгляду, підготовки та належного оформлення відповіді протягом календарного місяця відповідно до вимог Закону України «Про адміністративну процедуру»;
- зобов`язати Виконавчий комітет Сумської міської ради зареєструвати заяву ОСОБА_1 від 07.02.2025 та розпочати адміністративне провадження відповідно до процедури, визначеної Законом України «Про адміністративну процедуру». 
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що керуючись нормами Закону України «Про адміністративну процедуру», він 07.02.2025 звернувся до відповідача із заявою щодо забезпечення реалізації права споживачів послуги з постачання теплової енергії отримувати послуги ціна, якої визначена належним чином від постачальника ТОВ "Сумитеплоенерго". Однак, станом на подання даної позовної заяви до суду від відповідача жодного повідомлення щодо реєстрації заяви або початку адміністративного провадження у відповідності до процедури передбаченої Законом України «Про адміністративну процедуру» позивачем не отримано. 
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 позов задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 лютого 2025 року відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру";
зобов`язано Виконавчий комітет Сумської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2025 відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру";
в задоволенні інших вимог відмовлено;
ухвалено стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Сумської міської ради судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до матеріалів справи відповідач зареєстрував заяву позивача від 07.02.2025 року, дата реєстрації 07.02.25, що підтверджується відтиском штампу Виконавчого комітету Сумської міської ради на цій заяві, тому дійшов висновку, що відповідач виконав свій обов`язок щодо реєстрації заяви позивача від 07.02.2025, тому позовні вимоги в частині зобов`язання зареєструвати заяву позивача від 07.02.2025 задоволенню не підлягають.
Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем було ініційовано адміністративне провадження шляхом подання заяви 07.02.2025 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, тому початком адміністративного провадження є день його реєстрації, однак оскільки в матеріалах справи відсутні докази прийняття відповідачем адміністративного акту, передбаченого приписами Закону №2073-IX щодо заяви позивача від 07.02.2025, так само відсутні докази розгляду зазначеної заяви, незважаючи на те, що ухвалою суду у відповідача було витребувано відповідні документи, які до суду не подані, тому дійшов висновку, що Виконавчий комітет Сумської міської ради не розглянув заяву позивача від 07.02.2025 року в строки та в порядку передбаченому Законом №2073-IX. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 480/2070/25 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не повідомив суд першої інстанції про те, що його попереднє звернення від 12 червня 2024 року в порядку встановленому Законом України «Про звернення громадян» розглянуто Департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради звернення ОСОБА_1 від 12.06.2024 року, про що листом від 18.07.2024 року за вихідним номером 790/05.01-14 надано заявнику відповідь. Опрацювавши вчиненні Департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради заходи щодо питання порушеного заявником ОСОБА_1 у листі від 12.06.2024 року, Виконавчим комітетом Сумської міської ради надано відповідь від 07 березня 2025 року ОСОБА_1 щодо стану розгляду його заяви від 07.02.2025 року. Вважає, що Виконавчим комітетом Сумської міської ради належним чином опрацьовано та досліджено вчинені Департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради заходи щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 12 червня 2024 року, про яке ОСОБА_1 згадує в заяві від 07 лютого 2025 року як підставу порушених його прав шляхом бездіяльності посадових осіб. Таким чином, суд формально визнав протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 07.02.2025 року відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру».
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що своєю заявою від 07.02.2025 року він ініціював адміністративне провадження щодо вжиття заходів реагування на встановлені порушення прав споживачів при визначенні витрат теплової енергії. Разом з тим, відповідачем адміністративний акт за результатами розгляду заяви не приймався, а наданий відповідачем лист від 07.03.2025 року не може вважатися адміністративним актом, оскільки: не містить індивідуального рішення по суті заявлених вимог; не оформлений як результат адміністративного провадження; не породжує юридичних наслідків у розумінні Закону України «Про адміністративну процедуру». Таким чином, відсутність адміністративного акта свідчить про незавершеність адміністративного провадження та наявність протиправної бездіяльності відповідача, що обґрунтовано встановлено судом першої інстанції. Зазначив, що доводи апелянта щодо розгляду звернення позивача у 2024 році є безпідставними, оскільки заява від 07.02.2025 року є самостійною та такою, що ініціює нове адміністративне провадження, а наявність попереднього листування не звільняє відповідача від обов`язку розглянути нову заяву у встановленому законом передбаченому порядку.
Просить апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради – залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 480/2070/25 - залишити без змін .
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом направлення ним копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в електронній формі до електронного кабінету учасників справи.
Згідно зі статтею 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених вимог, апеляційним судом не надається оцінка рішенню суду в частині відмови.
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач 07.02.2025 звернувся до Виконавчого комітету Сумської міської ради із заявою наступного змісту: 12 червня 2024 ним було направлено листа з проханням надати інформацію щодо здійснення заходів для врегулювання порушення прав споживачів при визначенні ТОВ “Сумитеплоенерго” витрат теплової енергії за приладами обліку в багатоквартирних будинках, яке було встановлено у ході перевірки Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області (акт перевірки №00000000001 від 09.04.2024). Департамент інфраструктури міста Суми не вжив заходів для врегулювання порушення ТОВ “Сумитеплоенерго” при визначенні витрат теплової енергії за приладами обліку в багатоквартирних будинках, яке було встановлено у ході позапланової перевірки.
Просив розпочати адміністративне провадження та розглянути, підготувати та оформити відповідь у відповідності до процедури, визначеної Законом України Про адміністративну процедуру» щодо забезпечення реалізації права споживачів послуги з постачання теплової енергії отримувати послугу ціна якої визначена належним чином (р.7.,ст..21. Закону України «Про захист прав споживачів») від постачальника ТОВ “Сумитеплоенерго”. Розглянути бездіяльність посадових осіб Департаменту інфраструктури міста Суми, що призвела до подальшого порушення права споживачів на отримання послуги з постачання теплової енергії, ціна якої визначена належним чином від постачальника ТОВ “Сумитеплоенерго.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не реєстрації, не розгляду заяви від 07.02.2025 в порядку відповідно до Закону 2073-IX, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом. 
VІ. Позиція суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України №280/97-ВР від 21.05.1997 “Про місцеве самоврядування в Україні” (далі – Закон №280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні – це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Відповідно до частини першої статті 16 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Згідно з підпунктом 5 пункту "а" частини прешої статті 30 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води.
15 грудня 2023 року набрав чинності Закон України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX “Про адміністративну процедуру” (далі - Закон № 2073-IX), який регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2073-IX цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
Адміністративна справа у статті 2 Закону № 2073-IX визначена як справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, а адміністративний акт як рішення або юридично значущу дію індивідуального характеру, спрямовану на набуття, зміну чи припинення прав та обов`язків особи.
Бездіяльність адміністративного органу, яка призводить до нереалізації права особи, прирівнюється до відсутності такого акта і може бути оскаржена до суду як протиправна відповідно до статті 55 Конституції України.
У силу частини першої статті 18 Закону № 2073-ІХ особа має право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністративного органу в порядку адміністративного оскарження відповідно до цього Закону та/або в судовому порядку.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 2073-ІХ адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 2073-IX адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 36 Закону визначає, що адміністративне провадження відповідно до цього Закону розпочинається:
1) за заявою особи щодо забезпечення реалізації її права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку, у тому числі щодо отримання адміністративної послуги;
2) за ініціативою адміністративного органу, у тому числі у порядку здійснення ним інспекційного (контрольного, наглядового) повноваження.
Нормою статті 38 Закону встановлено, що особа має право в порядку, встановленому цим Законом, подати до адміністративного органу заяву з вимогою прийняти адміністративний акт з метою забезпечення реалізації її права, свободи або законного інтересу, виконання нею визначеного законом обов`язку, якщо вважає, що розгляд і виконання такої вимоги належить до компетенції адміністративного органу.
Відповідно до статті 41 Закону № 2073-IX заява подається до адміністративного органу, до компетенції якого належить вирішення порушеного в ній питання.
Заява в письмовій формі може бути подана до адміністративного органу шляхом особистого звернення, надіслана поштовим відправленням або подана в електронній формі, у тому числі з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг.
У випадках, передбачених законодавством, заява може бути подана до адміністративного органу через:
1) центр надання адміністративних послуг;
2) інший уповноважений відповідно до закону орган, посадову або службову особу.
У випадках, передбачених законодавством, до заяви додаються відповідні документи та/або їх копії.
Не допускається вимагання від заявника документів, не визначених законом або у формі, не встановленій законодавством.
Після вирішення справи оригінали документів повертаються заявникові, якщо інше не передбачено законом.
Адміністративний орган, до якого подана єдина заява та документи (їх копії), що додаються до неї, формує дані, необхідні для вирішення кожної справи, та в порядку інформаційної взаємодії надсилає їх до іншого адміністративного органу. Зазначені дані є підставою для розгляду і вирішення справи іншим адміністративним органом, а заява та документи (їх копії), що додаються до неї, залишаються в адміністративному органі, до якого їх подано.
Стаття 42 Закону передбачає, що заява реєструється адміністративним органом в день її надходження. Відмова в реєстрації заяви не допускається. Адміністративний орган у день надходження заяви на вимогу заявника або його представника видає (надсилає) йому письмове підтвердження реєстрації його заяви із зазначенням дати та номера реєстрації, крім випадків, якщо справа вирішується в момент подання заяви. Реєстрація заяви, поданої в електронній формі, підтверджується автоматично надісланим електронним повідомленням.
Початок адміністративного провадження врегульований статтею 46 Закону, якою встанолено, що адміністративне провадження розпочинається з дня:
1) отримання заяви компетентним адміністративним органом;
2) прийняття рішення про початок адміністративного провадження компетентним адміністративним органом за власною ініціативою або вчинення першої процедурної дії у справі.
Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №2073-IX під час підготовки справи до розгляду та вирішення, крім невідкладного розгляду та вирішення справи (стаття 60 цього Закону), адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності:
1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління;
2) залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта;
3) повідомляє заінтересованим особам про початок адміністративного провадження та про їхні права на участь в адміністративному провадженні;
4) повідомляє учасникам адміністративного провадження порядок ознайомлення з матеріалами справи, їхні права і обов`язки;
5) надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення та зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи;
6) вирішує питання про необхідність залучення до участі в адміністративному провадженні осіб, які сприяють розгляду справи, призначення експертизи, проведення огляду на місці або огляду речей, проведення слухання у справі;
7) виконує інші передбачені законом обов`язки в рамках адміністративного провадження.
Згідно з частиною першої статті 49 Закону №2073-IX адміністративний орган повідомляє адресата та заінтересованих осіб про початок адміністративного провадження невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів після його початку, у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 52 Закону №2073-IX адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями.
Згідно з частиною першої статті 69 Закону №2073-IX за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.
Відповідно до частини першої статті 71 Закону №2073-IX письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.
Адміністративний акт містить підпис та/або печатку (у тому числі електронні), якщо інше не передбачено законом, та повне ім`я відповідальної посадової особи адміністративного органу.
У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані.
Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону.
У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею.
У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.
Згідно з частиною другою статті 72 Закону №2073-IX у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються:
1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи);
2) фактичні обставини справи;
3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи;
4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу;
5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.
Судовим розглядом встановлено, що відповідач зареєстрував заяву позивача від 07.02.2025 року датою подання - 07.02.2025, що підтверджується відтиском штампу Виконавчого комітету Сумської міської ради на цій заяві.
На час розгляду справи судом першої інстанції в матеріалах справи були відсутні докази прийняття відповідачем адміністративного акту, передбаченого приписами Закону №2073-IX, щодо заяви позивача від 07.02.2025 відповідно до Закону №2073-IX. Так само відсутні докази розгляду зазначеної заяви, незважаючи на те, що ухвалою суду від 25.03.2025 року у відповідача було витребувано відповідні документи, однак такі докази до суду не подані.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином (а.с. 14), проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
У відповідності до частини шостої статті 162 КАС України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд першої інстанції вирішив справу за наявними матеріалами.
Відповідачем до апеляційної скарги додано копії: заяви ОСОБА_1 від 12.06.2024 року, листа Сумської міської військової адміністрації від 26.06.2024 року, листа ТОВ «Сумитеплоенерго» від 09.07.2024 року, відповіді від 18.07.2024 року Департаменту інфрастурктури міста Сумської міської ради, заяви ОСОБА_1 від 07.02.2025 року, відповіді Департаменту інфрастурктури міста Сумської міської ради від 24.02.2025 року, відповіді Виконавчого комітету Сумської міської ради від 07.03.2025 року.
При цьому апелянт звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не повідомив суд першої інстанції про фактичні дані по справі, а саме: Звернення від 12 червня 2024 року (зареєстроване у Виконавчому комітеті Сумської міської ради від 26.06.2024 № Ч-1320/03.01-01), за резолюцією знаходилось на розгляді у Департаменті інфраструктури міста Сумської міської ради. В порядку встановленому Законом України «Про звернення громадян» Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради розглянув звернення ОСОБА_1 від 12.06.2024 року (зареєстроване у Виконавчому комітеті Сумської міської ради від 26.06.2024 № Ч-1320/03.01-01) про що листом від 18.07.2024 року за вихідним номером 790/05.01-14 Департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради надано заявнику – ОСОБА_1 відповідь відносно порушених питань у зверненні від 12.06.2024 року. Опрацювавши вчиненні Департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради заходи щодо питання порушеного заявником ОСОБА_1 у листі від 12.06.2024 року, Виконавчим комітетом Сумської міської ради надано відповідь від 07 березня 2025 року ОСОБА_1 щодо стану розгляду його заяви від 07.02.2025 року. 
Водночас, колегія суддів наголошує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з частиною четвертою статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Зміст означеної норми процесуального закону вказує на те, що при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
У постановах від 24.06.2020 у справі №520/3948/19, від 19.11.2019 у справі №826/12675/15 Верховний Суд висновував, що аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції було зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести скаржник, як особа, що їх подає).
Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.
Верховний Суд в постанові від 26.03.2026 у справі №300/371/25 вказав на те, що суд апеляційної інстанції досліджує нові докази, якщо визнає, що вони не могли бути надані суду першої інстанції або відмова в їх прийнятті визнана необґрунтованою. Висновок про визнання чи невизнання цих обставин такими, що мають значення для розгляду справи, має бути викладений в судовому рішенні.
Колегія суддів вважає, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не було подано ані відзиву на позов, ані витребуваних судом доказів, в апеляційній скарзі не обґрунтовано неможливості подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, які були видані до моменту звернення до суду.
Враховуючи наведене, докази, додані до апеляційної скарги Виконавчим комітетом Сумської міської ради не приймаються судом апеляційної інстанції та відповідно їм не надається оцінка судом.
Отже, оскільки під час розгляду в суді першої інстанції, відповідачем не були надані докази прийняття відповідачем адміністративного акту, передбаченого приписами Закону №2073-IX, щодо заяви позивача від 07.02.2025 відповідно до Закону №2073-IX, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 лютого 2025 року відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру». 
Разом з тим, щодо зобов`язання судом першої інстанції Виконавчого комітету Сумської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2025 відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру», апеляційний суд звертає увагу, що Закон №2073-IX поширює свою дію на розгляд заяв фізичних або юридичних осіб щодо прийняття адміністративного акту з метою забезпечення реалізації її права, свободи або законного інтересу, виконання визначеного законом обов`язку.
За приписами частини другої статті 1 Закону № 2073-IX дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час:
1) розгляду звернень осіб, що містять пропозиції, рекомендації щодо формування державної політики, вирішення питань місцевого значення, а також щодо врегулювання суспільних відносин;
2) конституційного провадження, кримінального провадження, судового провадження, виконавчого провадження (крім виконання адміністративних актів), оперативно-розшукової діяльності, розвідувальної діяльності, контррозвідувальної діяльності, вчинення нотаріальних дій, виконання покарань, застосування законодавства про національну безпеку і оборону, громадянство, надання притулку в Україні, захист економічної конкуренції;
3) державної служби, дипломатичної та військової служби, служби в органах місцевого самоврядування, служби в поліції, а також іншої публічної служби;
4) реалізації конституційного права громадян брати участь у всеукраїнському та місцевих референдумах, обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування;
5) оскарження процедур публічних закупівель;
6) нагородження державними нагородами та відзнаками;
7) здійснення помилування;
8) здійснення оцінки впливу на довкілля.
Відповідно до статті 45 Закону №2073-IX не підлягає розгляду:
1) анонімна заява (заява, із змісту якої неможливо встановити особу заявника);
2) повторна заява (заява, подана до того самого адміністративного органу тим самим заявником з того самого питання), за умови що попередня заява була вирішена по суті, крім випадку зміни істотних для вирішення справи обставин (умов);
3) заява, в якій порушено питання, яке станом на день подання заяви до адміністративного органу розглядається судом або щодо якого ухвалено судове рішення про відмову в задоволенні вимог заявника, крім випадків зміни істотних для вирішення справи обставин (умов);
4) заява, що стосується суспільних відносин, на які не поширюється дія цього Закону;
5) заява, в якій не викладено зміст вимоги заявника, вжито ненормативну лексику та/або образливі висловлювання;
6) заява, що містить заклики, спрямовані на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення.
Рішення про відмову у прийнятті заяви до розгляду у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, приймає посадова особа адміністративного органу, яка розглядає справу, про що невідкладно повідомляється особа, яка подала заяву.
Отже, в разі, коли заява не підлягає розгляду в порядку Закону №2073-IX посадова особа адміністративного органу, яка розглядає справу приймає рішення про відмову у прийнятті заяви.
Оскільки судом першої інстанції не надавалась оцінка змісту заяви позивача від 07.02.2025, а досліджувалася бездіяльність щодо невжиття заходів з реєстрації заяви, відкриття провадження, невиконання обов`язку щодо розгляду, підготовки та належного оформлення відповіді в межах заявленого предмету спору, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Виконавчого комітету Сумської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2025 відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру».
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання Виконавчого комітету Сумської міської ради вирішити питання про прийняття заяви ОСОБА_1 від 07.02.2025 до розгляду відповідно до вимог Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням висновків суду у цій справі.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі “Руїз Торія проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі “Проніна проти України” (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі “Трофимчук проти України”, заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі “Гарсія Руїз проти Іспанії” (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
За приписами пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 . 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 по справі № 480/2070/25 скасувати в частині зобов`язання Виконавчого комітету Сумської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2025 відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру».
Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Виконавчий комітет Сумської міської ради вирішити питання про прийняття заяви ОСОБА_1 від 07.02.2025 до розгляду відповідно до вимог Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням висновків суду у цій справі.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 по справі № 480/2070/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	В.В. Катунов   І.М. Ральченко