Справа № 740/1255/26
Провадження № 2-а/740/20/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року     місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
встановив:
ОСОБА_1 подав адміністративний позов до ГУНП в Чернігівській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 555014 від 05.12.2023 відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути на його користь понесені процесуальні витрати.
Позов мотивовано тим, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування на 1 рік постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2023 року, чим порушив п. 2.1.а ПДР.
Вважає її незаконною, винесеною з порушення вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню. З огляду на те що, у березні 2026 року через застосунок «Дія» йому стало відомо, про те, що Ніжинським ВДВС відкрито виконавче провадження за постановою інспектора ВРПП Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області серії ББА № 555014 від 05.12.2023. Зазначив, що працівниками поліції він не був належним чином та своєчасно ознайомлений з вищезазначеною постановою, постанову йому не було вручено особисто та не направлено рекомендованою кореспонденцією на його поштову адресу у зв?язку з чим він не мав можливості ознайомитися з повним текстом постанови ББА № 555014 від 05.12.2023 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції дав на підпис протокол, не пояснивши та не заповнивши у ньому усі графи, тобто протокол був не до кінця заповнений. Попри те, що його підпис стоїть у постанові, але сам факт нероз?яснення його прав за ст. 268 КУпАП є грубим порушенням процедури, так як під час складання протоколу поліцейський сказав: «Підпишіть тут, що права роз?яснено», тобто останній не промовив жодного слова про його права, про те що він має можливість користатися послугами адвоката, що є грубим порушенням його прав. Крім того йому не були зачитані його права згідно зі ст. 63 Конституції України. Також зазначив, що ним було сплачено штраф за вчинене адміністративне правопорушення згідно постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.01.2024.
Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а саме порушено процедуру розгляду справи так як поліцейський не надав можливість скористатися послугами адвоката, та виніс постанову одразу, тим самим порушивши його права.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 березня 2026 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
02.04.2026 через систему «Електронний суд» представником відповідача – Зеляком А.В. подано відзив з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що ГУНП в Чернігівській області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що ґрунтуються на зловживанні процесуальними правами. Позивач стверджує, що дізнався про постанову лише у березні 2026 року через «Дію». Це твердження спростовується матеріалами справи. Постанова від 05.12.2023 містить власноручний підпис позивача про отримання копії та роз?яснення прав (п.п. 8, 9). Позивач заявляє у своємі позові, що «сплатив штраф у січні 2024 року». Це фактично підтверджує його обізнаність про борг за 2 роки до подання позову. Отже, позивач пропустив 10-денний строк оскарження на 830+ днів без поважних причин. Пояснив, що відповідно до п.3 розділу VII Інструкції МВС № 1026 від 18.12.2018, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. У зв?язку з тим, що позивач звернувся до суду через 2 роки, запис було знищено у встановленому порядку після закінчення терміну зберігання. Отже, відсутність відеозапису є наслідком процесуальної недбалості позивача, а не порушенням поліції. Доведеність вини підтверджується підписом позивача (ст. 251 КУпАП). Твердження про «незаповнену постанову» є юридично неспроможним. Бланки постанов серії ББА є самокопіювальними. Наявність підпису позивача на оригіналі підтверджує, що документ був заповнений у момент підписання. Жодних зауважень у графі «пояснення» позивач не вказав. Позивач помилково стверджує, що справу за ч. 4 ст. 126 КУпАП мав розглядати суд. Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про правопорушення за частинами 1, 2, 3, 4 статті 126 КУпАП. Таким чином інспектор діяв у межах компетенції, винісши постанову на місці (ст. 258 КУпАП). Поведінка позивача, який спочатку визнав правомірність постанови (підписав її без зауважень та добровільно сплатив штраф у січні 2024 року), а через два роки подав позов про її скасування, є суперечливою та свідчить про зловживання процесуальними правами. Отже, позовна заява є спробою позивача реалізувати стратегію суперечливої поведінки, що прямо заборонено принципом верховенства права та сталою практикою Верховного Суду. Позивач діяв добровільно, сплачуючи штраф у 2024 році, а отже, його звернення до суду у 2026 році є виключно штучним створенням спору. Представник відповідача звертає увагу на недобросовісну поведінку позивача щодо зловживання процесуальними правами та пропуску строку звернення до суду.  ОСОБА_2 посилається в своєму позові на докази своєї невинуватості однак до матеріалів справи жодних переконливих доводів своєї невинуватості останнім не надано. Просив розглянути справу за відсутності представника відповідача. 
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 555014 від 05.12.2023 убачається, що 05 грудня 2025 року о 14 год 55 хв по вул. Шевченка в м. Ніжин водій керував транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування строком на 1 рік постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2023 року, чим порушив п. 2.1.а ПДР, внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до постанови старшого державного виконавця Сікун Д.В. про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2024, згідно з якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови серії ББА №555014, виданої 05.12.2023 Ніжинським РУП ГУНП в Чернігівській області, про стягнення 40800 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як встановлено зі ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами  тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними доказами у розумінні статті 73 КАС України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За приписами ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17 та від 14 лютого 2018 року по справі № 536/583/17.
Відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення, а вимоги до змісту постанов, визначені статтею 283 КУпАП, дотримано.
На виконання ухвали суду про витребування інформації (логи/витяг з технічного журналу) щодо активності користувача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у мобільному застосунку «Дія» за період з 23.02.2024 по 31.12.2024, а саме: дати та час авторизації (входів) користувача у застосунок у вказаний період; дати та час отримання (доставки на пристрій) та відкриття «push-повідомлень» щодо відкриття виконавчого провадження № 74259116; дати та час переглядів розділу «Виконавчі провадження» у вказаному застосунку, надійшла відповідь, що за період з 23.02.2024 по 31.12.2024 у системі мобільного додатку порталу Дія відсутні логи процесів користувача з РНОКПП НОМЕР_2 (пристрій активовано після запитуваного періоду).
Разом з тим, суд критично оцінює твердження позивача про те, що він дізнався про існування вказаної постанови вперше у березні 2026 році з єдиного порталу державних послуг «Дія», оскільки на копії постанови серії ББА №555014, яка долучена до позову, у графі «копію постанови мною отримано» міститься підпис ОСОБА_1 , що не заперечується позивачем та свідчить про обізнаність позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього та існування такої постанови.
При цьому, жодні доводи позивача не спростовують висновків суду, оскільки не підтверджуються будь-якими належними і допустимими доказами, зазначені в позовній заяві твердження не можуть слугувати беззаперечним доказом неправомірних дій відповідача чи суттєвого порушення прав позивача, а тому суд їх розцінює як намагання позивача ухилитись від відповідальності за дане порушення.
За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що в ході судового розгляду справи не встановлено допущення поліцейським порушення процесуального порядку розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що було б достатньою підставою для визнання дій неправомірними та скасування оскаржуваної постанови.
Отже, суд робить висновок, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та відповідає нормам чинного законодавства.
При цьому враховується практика Європейського суду з прав людини, згідно з якою будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02).
За змістом ст. 24 Конституції України громадяни є рівними перед законом; не може бути привілеїв за будь-якими ознаками.
Суд вважає позов недоведеним та необґрунтованим, і відсутніми підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
У такому разі понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241, 246, 255, 286, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 .
Відповідач: Головне Управління Національної поліції в Чернігівській області, код ЄДРПОУ 40108651, адреса місцезнаходження: пр-т Перемоги, 74, м. Чернігів, 14000.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя О. В. Роздайбіда