Справа № 954/378/26
Номер провадження 2/954/1749/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Каневського В. О.,
за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності. В обґрунтування позову посилалася на те, що ОСОБА_2 отримала у власність житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На зворотній стороні свідоцтва міститься реєстраційний напис, про те, що зазначений в договорі будинок зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 , про що здійснено реєстраційний запис № 363 від 25.05.2000. Будинок має загальну площу – 104,5 кв. м, житлову площу - 67,7 кв.м. 02.07.2025 Позивач звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, проте, 26.08.2025 отримала рішення № 82373126 про відмову в проведенні реєстраційних дій, з посиланням на ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141 та неотриманням державним реєстратором відомостей щодо реєстрів автоматизованих інформаційних систем про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року. Таким чином, немає змоги отримати інформацію щодо реєстрації об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи наведене, представник позивача просила визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 104,5 кв. м., житлова площа 67,7 кв.м.
Позивач, її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, остання надала клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Житловий будинок та надвірні будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , на підставі рішення виконкому міської ради від 16.02.2000 №16, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Райською сільською радою народних депутатів 15.05.2000. 
На звороті зазначеного вище свідоцтва міститься інформація про те, що вказаний у цьому документі житловий будинок зареєстрований на праві приватної власності в реєстраційній книзі №2, реєстраційний запис №363 від 25.05.2000.
Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з підвалу площею 104,5 кв. м, сходової клітки площею 7,9 кв. м., коридора площею, 13,1 кв. м., санвузла площею 4,9 кв. м., кухні площею 10,9 кв. м., чотирьох житлових кімнат площами 12,3 кв. м., 16,8 кв. м., 26,1 кв. м, 12,5 кв. м. Всього в будинку площа складає 209,0 кв. м., з яких 104,5 кв. м. не враховується в загальну площу будинку (підвальне приміщення), загальна площа будинку 104,5 кв. м. в яку входить 67,7 кв. м. житлової площі будинку, згідно з копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 30.12.1999.
26.08.2025 позивач отримала рішення № 82373126 про відмову в проведенні реєстраційних дій, з посиланням на ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141 та неотриманням державним реєстратором відомостей щодо реєстрів автоматизованих інформаційних систем про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року.
Також до позову долучено копії заяви про державну реєстрацію прав №67736380 від 02.07.2025, рішення №79795478 від 08.07.2025 про зупинення розгляду заяви, висновку про орієнтовну вартість житлового будинку з надвірними спорудами.
Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У цій справі позивач була вимушена звернутися до суду з позовом, оскільки держава фактично не визнає за нею права власності на нерухоме майно, про що свідчить відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч.4 ст.3 цього Закону).
У цій справі державний реєстратор позбавлений можливості перевірити інформацію щодо фактів оформлення та/або реєстрації права власності на спірне майно за період з травня 2000 року, коли позивач набула право власності на спірне майно, до 01.01.2013, коли повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно були передані місцевими органами державної реєстрації прав.
Проте, відсутність об`єктивної можливості підтвердити факт оформлення та/або реєстрації права власності за позивачем на спірне майно у зв`язку зі знищенням будівлі, бази даних та документації Бюро технічної інвентаризації, а також відмова (незалежно від її правомірності) державного реєстратора провести реєстрацію права власності на спірне майно за позивачем, створили ситуацію, при якій позивач не може реалізовувати свої правомочності як власник майна, зокрема, щодо розпорядження цим майном, отримання передбаченої законом компенсації за знищення або пошкодження майна внаслідок збройної агресії російської федерації проти України тощо.
В той же час, Конституція України у статті 41 гарантує непорушність права власності та усі три правомочності власника: володіти, користуватися та розпоряджатися.
Невизнання державою права власності позивача на спірне майно є втручанням у це право, яке не переслідує легітимну мету та не є необхідним у демократичному суспільстві, а отже порушує гарантії, закріплені у статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за позивачем, а не за іншою особою.
У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.
У справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реєстрації права власності на спірне майно за будь-якою іншою особою. При цьому у позивача наявне свідоцтво про право власності майна, але з причин, які зазначені вище, цей документ не надає змоги позивачу беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, наслідком чого має бути державна реєстрація такого права.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки під час розгляду справи були підтверджені обставини, на які представник позивача посилається як на підставу свого позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 104,5 кв. м., житлова площа 67,7 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.
Реквізити сторін:
Представник позивача - Рукавкова Лілія Богданівна, адреса листування: вул. Григорія Сковороди, буд. 21/16, м. Київ, 04070;
Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач - Новокаховська міська військова адміністрація Каховського району Херсонської області, місцезнаходження: проспект Дніпровський, буд. 23, м. Нова Каховка, Каховський район, Херсонська область, 74900, ЄДРПОУ 45003284.

Суддя	В.О. Каневський