печерський районний суд міста києва
Справа № 757/17636/24-ц 
пр. 2-2115/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Козлова Р.Ю.,
при секретарі судових засідань - Іваненку С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуропрепарат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Натур+» до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (скорочено - УКРНОІВІ), про визнання недійсним повністю свідоцтво України НОМЕР_7 від 07.04.2021 року на знак для товарі і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (скорочено - УКРНОІВІ), про визнання недійсним повністю свідоцтво України НОМЕР_7 від 07.04.2021 року на знак для товарі і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" та зобов`язання вчинити дії, просили суд:
визнати недійсним повністю свідоцтво України НОМЕР_7 від 07.04.2021 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є громадянин України ОСОБА_1 та
зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інформації» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України НОМЕР_7 від 07.04.2021 року на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».
В обґрунтування позову послались на те, що Позивач-1, який є правонаступником Дочірнього підприємства «Натуропрепарат», є власником свідоцтва України № НОМЕР_8 від 15.10.2001 (дата подання заявки - 17.08.1998) на словесний знак для товарів і послуг щодо фармацевтичних препаратів 05 класу Міжнародної кваліфікації товарів і послуг (далі - МКТП), а також свідоцтва України № НОМЕР_9 від 11.08.2008 (дата подання заявки - 28.12.2007) на комбінований знак для товарів і послуг щодо фармацевтичних препаратів 05 класу МКТП.
3 1996 року по другу половину 2006 року Позивач-1 на підставі реєстраційних посвідчень на лікарський засіб здійснювало виробництво і реалізацію лікарського засобу з нанесенням на упаковку знаку (торговельної марки) «ГЕМАТОГЕН», після чого по теперішній час Позивач-2 здійснює таке виробництво та реалізацію лікарського засобу та дієтичних добавок з нанесенням на упаковки знаків (торговельних марок) за свідоцтвами № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 на підставі ліцензійних договорів про передачу права на використання цих знаків для товарів і послуг на території України, укладених з Позивачем-1.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016 у справі № 760/22537/15-ц визнано, що станом на 01.06.2006 словесне позначення знаку для товарів і послуг «ГЕМАТОГЕН» стало добре відомим в України знаком Позивача-1 та Позивача-2 відносно товарів 05 класу МКТП: біогенні стимулятори; препарати для корекції метаболічних процесів; препарати стимулюючі кровотворення; дієтичні добавки на основі альбуміну чорного харчового.
Рішенням Апеляційної палати від 05.08.2019, яке затверджене наказом Мінекономіки № 245 від 22.10.2019, визнано добре відомим станом на 01.01.2014 комбінований знак на ім`я Позивача-1 та Позивача-2 для товарів 05 класу МКТП: фармацевтичні препарати, препарати для корекції метаболічних процесів та стимуляції кровотворення.
Крім того, Позивач-1 та Позивач-2 є спільними власниками ряду знаків для товарів і послуг із використанням знаків «ГЕМАТОГЕН» і «ГЕМАТОГЕН зобр.», зокрема: за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25.10.2016 відносно товарів та послуг 05, 35 класів МКТП; за свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 25.10.2016 відносно товарів і послуг 05, 35 класів МКТП; за свідоцтвом України № НОМЕР_3 від 05.05.2018 відносно товарів 05 класу МКТП; за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_4 від 25.05.2018 відносно товарів 05 класу МКТП; за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_5 від 25.05.2018 відносно товарів 05 класу МКТП та за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_6 від 10.09.2018 відносно товарів 05 класу МКТП. Позивачі вважають, що державна реєстрація спірного знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_7 від 07.04.2021 була здійснена з порушенням вимог чинного законодавства та порушує права на охоронювані законом інтереси Позивачі на добре відомі торговельні марки, які протягом тривалого часу інтенсивно та безперервно використовувались та продовжують використовуватися Позивачами на ринку фармацевтичних товарів.
Позивачі зазначають, що спірний знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_7 від 07.04.2021: - є схожим настільки, що його можна сплутати з торговельною маркою, визнану рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016 у справі № 760/22537/15-ц добре відомою в Україні станом на 01.06.2006 на ім`я Позивача-1 та Позивача-2, - може ввести в оману щодо Позивача-2, який з 2006 року та станом на дату подання позовної заяви здійснює виробництво та реалізацію товару з нанесенням на його упаковки торговельної марки «ГЕМАТОГЕН» на підставі ліцензійного договору.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року у справі відкрито провадження та встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.
Представник відповідача направила суду відзив на позовну заяву, в якій просила суд відмовити у задоволенні позову.
31 грудня 2025 року ухвалою суду призначено судову експертизу з питань інтелектуальної власності, виконання якої доручено атестованим експертам Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6).
На вирішення експерта суд поставив такі питання:
Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України НОМЕР_7 -ІНФОРМАЦІЯ_1» схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком для товарів і послуг «ГЕМАТОГЕН» за Свідоцтвом України № НОМЕР_8 від 15.10.2001 та знаком для товарів і послуг «Гематоген» за Свідоцтвом України № НОМЕР_9 від 11.08.2008 щодо зареєстрованих товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, станом на 10.12.2018 року, - дату подання заявки m201829171?
Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України НОМЕР_7 таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар, маркований знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України № НОМЕР_8 від 15.10.2001 року та №95300 від 11.08.2008 року, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю «Натур+», станом на 10.12.2018 року, - дату подання заявки m201829171?
Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України № НОМЕР_7 схожим настільки, що його можна сплутати з добре відомим знаком в Україні -«ГЕМАТОГЕН», визнаним добре відомим станом на 01.06.2006 року рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016 року відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуропрепарат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Натур +»?
У квітні 2025 року на адресу позивачів експертною установою направлявся рахунок на оплату проведення експертизи. Однак позивачі відмовились оплачувати вартість експертизи.
У серпні 2025 року на адресу Печерського районного суд м. Києва повернулись матеріали справи з без виконання ухвали про призначення експертизи.
В судове засідання представник позивачів не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, пред`явлені вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач-1 у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Представник Відповідача - 2 просила відмовити у задоволені позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Судом встановлено, що Позивач-1, який є правонаступником Дочірнього підприємства «Натуропрепарат», є власником свідоцтва України № НОМЕР_8 від 15.10.2001 (дата подання заявки - 17.08.1998) на словесний знак для товарів і послуг щодо фармацевтичних препаратів 05 класу Міжнародної кваліфікації товарів і послуг (далі - МКТП), а також свідоцтва України № НОМЕР_9 від 11.08.2008 (дата подання заявки - 28.12.2007) на комбінований знак для товарів і послуг щодо фармацевтичних препаратів 05 класу МКТП.
3 1996 року по другу половину 2006 року Позивач-1 на підставі реєстраційних посвідчень на лікарський засіб здійснювало виробництво і реалізацію лікарського засобу з нанесенням на упаковку знаку (торговельної марки) «ГЕМАТОГЕН», після чого по теперішній час Позивач-2 здійснює таке виробництво та реалізацію лікарського засобу та дієтичних добавок з нанесенням на упаковки знаків (торговельних марок) за свідоцтвами № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 на підставі ліцензійних договорів про передачу права на використання цих знаків для товарів і послуг на території України, укладених з Позивачем-1.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016 у справі № 760/22537/15-ц визнано, що станом на 01.06.2006 словесне позначення знаку для товарів і послуг «ГЕМАТОГЕН» стало добре відомим в України знаком Позивача-1 та Позивача-2 відносно товарів 05 класу МКТП: біогенні стимулятори; препарати для корекції метаболічних процесів; препарати стимулюючі кровотворення; дієтичні добавки на основі альбуміну чорного харчового.
Рішенням Апеляційної палати від 05.08.2019, яке затверджене наказом Мінекономіки № 245 від 22.10.2019, визнано добре відомим станом на 01.01.2014 комбінований знак на ім`я Позивача-1 та Позивача-2 для товарів 05 класу МКТП: фармацевтичні препарати, препарати для корекції метаболічних процесів та стимуляції кровотворення.
Крім того, Позивач-1 та Позивач-2 є спільними власниками ряду знаків для товарів і послуг із використанням знаків «ГЕМАТОГЕН» і «ГЕМАТОГЕН зобр.», зокрема: за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25.10.2016 відносно товарів та послуг 05, 35 класів МКТП; за свідоцтвом України № НОМЕР_2 від 25.10.2016 відносно товарів і послуг 05, 35 класів МКТП; за свідоцтвом України № НОМЕР_3 від 05.05.2018 відносно товарів 05 класу МКТП; за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_4 від 25.05.2018 відносно товарів 05 класу МКТП; за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_5 від 25.05.2018 відносно товарів 05 класу МКТП та за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № НОМЕР_6 від 10.09.2018 відносно товарів 05 класу МКТП. Позивачі вважають, що державна реєстрація спірного знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_7 від 07.04.2021 була здійснена з порушенням вимог чинного законодавства та порушує права на охоронювані законом інтереси Позивачі на добре відомі торговельні марки, які протягом тривалого часу інтенсивно та безперервно використовувались та продовжують використовуватися Позивачами на ринку фармацевтичних товарів.
Відповідачем ОСОБА_1 10.12.2018 було подано заявку № m201829171 про реєстрацію знака для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів 05 та 30 класів МКТП. За заявкою № m201829171 були проведені формальна (Висновок від 13.11.2020) та кваліфікаційна (Висновок від 17.02.2021) експертизи відповідно до Закону № 3689-XII та встановлених на його основі Правил № 116, під час якої заявлене до реєстрації позначення перевірялось на відповідність умовам надання правової охорони, в тому числі: - абзацу 5 частини другої статті 6 Закону № 3689-XII: чи не є воно таким, що може ввести в оману щодо послуги або особи, яка її надає, - абзацу 3 частини третьої статті 6 Закону № 3689-XII чи не є воно схожим настільки, що його можна сплутати зі знаками інших осіб, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності.
За результатами кваліфікаційної експертизи заявки № m201829171 Укрпатентом винесено Висновок від 17.02.2021 про відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони відносно у сього переліку товарів і послуг.
Зазначений Висновок після його затвердження Мінекономіки набув статусу Рішення про державну реєстрацію торговельної марки (Вих. № 20763/ЗМ/21 від 17.02.2021). Публікація здійснена 07.04.2021 у Бюлетені № 14/2021.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі зазначають, що спірний знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_7 від 07.04.2021: - є схожим настільки, що його можна сплутати з торговельною маркою, визнану рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016 у справі № 760/22537/15-ц добре відомою в Україні станом на 01.06.2006 на ім`я Позивача-1 та Позивача-2, - може ввести в оману щодо Позивача-2, який з 2006 року та станом на дату подання позовної заяви здійснює виробництво та реалізацію товару з нанесенням на його упаковки торговельної марки «ГЕМАТОГЕН» на підставі ліцензійного договору.
Відповідно до положення статті 499 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.
Згідно пп. «а» п. 1 ст. 19 «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.
За змістом пунктів 1-3 ст. 5 цього Закону правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Об`єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень. Право власності на знак засвідчується свідоцтвом.
У відповідності до абз. 5 п. 2 ст. 6 Закону не можуть одержати правову охорону позначення, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.
Порядок визначення оманливості позначень, зареєстрованих в якості знаків для товарів і послуг, що діяв на дату експертизи заявки №m201800904 від 16.01.2018, регулювався Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України №116 від 28.07.1995 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.1995 за № 276/812 (Правила).
Згідно з п. 4.3.1.9 Правил до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов`язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності.
Позначення може бути визнане оманливим або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача.

А відповідно до абзаців 1-3 п. 3 ст. 6 Закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з:
- знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг;
- знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна, зокрема знаками, визнаними добре відомими відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності.
Пунктом 4.3.2.4. Правил передбачено, що позначення вважається тотожним з іншим позначенням, якщо воно збігається з ним у всіх елементах. Позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів. При перевірці позначень на тотожність і схожість необхідно:
- провести пошук тотожних або схожих позначень;
- визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених при проведенні пошуку позначень;
- визначити однорідність товарів і/або послуг, для яких заявлено знак, в порівнянні з товарами і/або послугами, для яких зареєстровані або заявлені тотожні або схожі знаки, виявлені під час пошуку.
Належним та допустимим доказом у справах, пов`язаних з вирішенням спорів про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг, є експертиза, оскільки питання, пов`язані з встановленням тотожності протиставленої торгівельної марки та можливості введення в оману щодо виробника товару , потребують спеціальних знань.
Отже для з`ясування обставин справи щодо схожості торговельних марок позивачі із оспорюваною торговельною маркою, а також щодо можливості введення в оману споживача щодо особи позивача при її використанні, необхідні спеціальні знання у сфері інтелектуальної власності, а саме торговельних марок.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За приписами ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
В ході розгляду справи, представник позивачів звертався до суду з клопотанням про призначення експертизи у сфері інтелектуальної власності.
31 грудня 2025 року ухвалою суду призначено судову експертизу з питань інтелектуальної власності, виконання якої доручено атестованим експертам Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6).
На вирішення експерта суд поставив такі питання:
Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України НОМЕР_7 -ІНФОРМАЦІЯ_1» схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком для товарів і послуг «ГЕМАТОГЕН» за Свідоцтвом України № НОМЕР_8 від 15.10.2001 та знаком для товарів і послуг «Гематоген» за Свідоцтвом України № НОМЕР_9 від 11.08.2008 щодо зареєстрованих товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, станом на 10.12.2018 року, - дату подання заявки m201829171?
Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України НОМЕР_7 таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар, маркований знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України № НОМЕР_8 від 15.10.2001 року та №95300 від 11.08.2008 року, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю «Натур+», станом на 10.12.2018 року, - дату подання заявки m201829171?
Чи є знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України № НОМЕР_7 схожим настільки, що його можна сплутати з добре відомим знаком в Україні -«ГЕМАТОГЕН», визнаним добре відомим станом на 01.06.2006 року рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016 року відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуропрепарат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Натур +»?
У квітні 2025 року на адресу позивачів експертною установою направлявся рахунок на оплату проведення експертизи. Однак позивачі відмовились оплачувати вартість експертизи.
Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Згідно із частиною 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З наведеного вбачається, що ухиленням від участі сторони у проведенні експертизи є не лише обов`язкове подання об`єктів дослідження чи інших матеріалів необхідних для проведення експертизи, а є також обов`язковість оплати її вартості особою на яку такий обов`язок покладено судом. Несплата вартості експертизи учасником, який заявив відповідне клопотання унеможливлює проведення призначеної судом по справі судової експертизи.
Також, аналізуючи положення статті 109 ЦПК України, слід зазначити, що ній законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у проведенні експертизи, зокрема у несп латі її вартості. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.
За приписами частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що позивачі не сплатили вартість експертного дослідження, суд приходить до висновку, що вказані дії свідчать про ухилення позивачів від участі у проведенні експертизи, яка, в даному випадку, має визначальне значення для встановлення обставин справи, а також є способом реалізації основоположних засад цивільного судочинства - загальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач обґрунтовуючи свої вимоги посилається на обставини, для з`ясування яких необхідні знання інші, ніж право.
На переконання суду, з урахуванням характеру спірних правовідносин, для з`ясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, необхідні спеціальні знання.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Однак позивачі таким правом, яке прямо передбачено нормами процесуального Закону не скористалися.
За вказаних обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю. 
Керуючись ст. 420, 492, 494, 499 ЦК України, ст. 5-7, 16, 19, 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», ст. 4, 5, 12, 13, 72, 76-81, 89, 102, 106, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуропрепарат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Натур+» до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (скорочено - УКРНОІВІ), про визнання недійсним повністю свідоцтво України НОМЕР_7 від 07.04.2021 року на знак для товарі і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.
Повне рішення складено 13 квітня 2026 року.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя