Справа № 560/21410/25
	
РІШЕННЯ
іменем України
07 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо ОСОБА_1 від 25.11.2025 за №222330007436.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 26.01.2006 по 31.10.2025 в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 та здійснити нарахування й виплату з 16.11.2025 пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", виходячи з заробітної плати зазначеної у довідках № 24-182582, 24-182583, №24-182584 від 31.10.2025, виданих Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV та 16.11.2025 звернулася до відповідача-1 із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII. Рішенням відповідача-2 від 25.11.2025 № 222330007436 у проведенні перерахунку відмовлено з підстави відсутності необхідного стажу державної служби, оскільки період роботи позивача в органах місцевого самоврядування, на думку відповідача, до такого стажу не зараховується.
Позивач вважає відмову протиправною, оскільки відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 № 283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Усі посади, які позивач обіймала з 26.01.2006 по 31.10.2025 в Славутському міському управлінні праці та соціального захисту населення, належать до таких посад, а тому підлягають зарахуванню до стажу державної служби. Крім того, до стажу державної служби підлягає зарахуванню і період проходження військової служби у ЗСУ з 20.03.1995 по 01.12.2004 відповідно до пункту 3 Порядку № 283 та статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що відповідачем не заперечувалося.
Станом на 01.05.2016 сукупний стаж перебування позивача на посадах державної служби та прирівняних до них посадах становив понад 20 років, що підтверджується довідкою № 24-18/1402 від 08.05.2025. Відтак, на підставі пункту 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII позивач зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII. На момент звернення позивач досягла необхідного віку (60 років) та має достатній страховий стаж, тобто дотримала всіх умов для переведення на пенсію державного службовця.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
У поданому відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на таке.
Рішення про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця прийнято правомірно, оскільки позивач не має необхідного стажу на посадах державних службовців, що є обов`язковою умовою відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII. Зокрема, відповідач зазначає, що станом на 01.05.2016 позивач не займала посаду державної служби та не мала 20 років стажу на таких посадах. Робота позивача в Славутському міському управлінні праці та соціального захисту населення з 26.01.2006 по 31.10.2025 здійснювалася з присвоєнням рангу посадової особи органу місцевого самоврядування, а не державного службовця, що унеможливлює зарахування цього періоду до стажу державної служби для цілей призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII. Час роботи в органах місцевого самоврядування міг зараховуватися до стажу державної служби лише до 04.07.2001 - дати набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Щодо способу захисту права відповідач зазначає, що вимога про зобов`язання перевести позивача на пенсію державного службовця є передчасною та неналежною, оскільки саме на пенсійний орган покладено повноваження з обрахування стажу та встановлення підстав для призначення пенсії. Суд не може підміняти пенсійний орган у здійсненні цих дискреційних повноважень, а належним способом захисту є зобов`язання повторно розглянути заяву позивача. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, належним чином повідомлене про розгляд справи, правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому ухвалою строк не скористалося, жодних документів до суду не подало.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Відповідно до записів трудової книжки від 04.08.1987 та військового квитка НОМЕР_1 позивач з 20.03.1995 по 01.12.2004 проходила службу у Збройних Силах України, а з 26.01.2006 по 31.10.2025 працювала на різних посадах в Славутському міському управлінні праці та соціального захисту населення з присвоєнням рангу посадової особи місцевого самоврядування.
16.11.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII. До заяви було долучено сканкопії паспорта, ідентифікаційного коду, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, військового квитка, довідки ОК-5, трудової книжки, диплома про освіту, довідок про складові заробітної плати державного службовця № 24-18/2584, 24-18/2583, 24-18/2582 від 31.10.2025.
У зв`язку із застосуванням принципу екстериторіальності заява позивача була направлена на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.11.2025 № 222330007436 у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено з підстави відсутності необхідного стажу на посадах державних службовців відповідно до Закону України № 889-VIII. В обґрунтування рішення зазначено, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу, який дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723, лише до 04.07.2001 - дати набуття чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Оскільки позивач працювала в Славутському міському управлінні праці та соціального захисту населення з 26.01.2006 з присвоєнням рангу посадової особи органу місцевого самоврядування, а не рангу державного службовця, відповідний період роботи не може бути зарахований до стажу державної служби для цілей призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Вважаючи відмову протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд враховує таке.
Предметом спору у цій справі є правомірність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, зокрема в частині зарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон № 3723-XII).
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, згідно Прикінцевих та перехідних положень втратив чинність Закон України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до положень п. 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Тобто, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.
Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року по справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року по справі № 676/4235/17.
Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 (у редакції на час набрання чинності Законом України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).
Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (2493-14 ), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування;
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон від 07.06.2001 № 2493-III).
Відповідно до статті 14 Закону №2493-IIІ в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема:
п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост;
шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад;
сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.
У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII від 10.12.2015 визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-III. Отже час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-III, входить до стажу державної служби. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі №735/939/17.
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.
Як було встановлено судом, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. На дату звернення позивача до відповідача із заявою про переведення її із пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», позивачу виповнилося 60 років.
Крім того, згідно зі змістом оскаржуваного рішення та відзиву на позовну заяву відповідача, жодних зауважень щодо відсутності у позивача законодавчо встановленого стажу, віку тощо, як таких, що дають право на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу», судом не встановлено.
Отже, станом на 01 травня 2016 року (день набрання чинності Закону України "Про державну службу" № 889-VIII ) стаж державної служби в державних органах та на посадах в органах місцевого самоврядування становив 10 років 3 місяці та 6 днів, та станом на 01.05.2016 позивач займала посаду в органі місцевого самоврядування.
Доводи відповідача стосовно того, що позивач працювала на посаді органу місцевого самоврядування, яка не належать до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII, є безпідставними, з огляду на вищенаведені висновки суду.
Таким чином, з огляду на наявність у позивача, яка займала посади державної служби, на день набрання чинності Закону №889-VIII (01.05.2016), не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, є всі підстави для переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.
При вирішенні питання щодо зарахування позивачу до стажу державної служби періодів роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців в органах місцевого самоврядування з 02.05.2016 по 31.10.2025, суд зазначає таке.
До набрання чинності Законом №889-VIII діяв Порядок обчислення стажу державної служби №283. Як уже зазначено судом, відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону №2493- ІІІ, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229, чинний з 01.05.2016) до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-ІІІ.
Згідно статті 1 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно до статті 14 Закону №2493-III до п`ятої категорії віднесено посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; а до шостої категорії посад віднесено посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.
Згідно зі статтею 15 Закону №2493-ІІІ при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Ранги присвоюються відповідно до займаної посади, рівня професійної кваліфікації, результатів роботи. Ранги присвоюються одночасно з обранням (прийняттям) на службу в органи місцевого самоврядування або обранням (призначенням) на вищу посаду. Особам, які призначаються на посади з випробувальним строком, ранги присвоюються після його закінчення, за результатами роботи. Особам, які призначені на посади і мають ранги посадових осіб місцевого самоврядування або ранги державного службовця, присвоєні за попереднім місцем роботи, надбавка за ранг у період випробувального строку виплачується відповідно до цих рангів. Черговий ранг присвоюється за умови, якщо посадова особа успішно відпрацювала на займаній посаді не менш як 2 роки.
Суд встановив, що позивач з 02.05.2016 по 31.10.2025 обіймала посади в Славутському міському управлінні праці та соціального захисту населення з присвоєнням рангу посадової особи органу місцевого самоврядування.
Статтею 46 Закону №889-VIII та пунктом 4 Порядку №229 передбачено, що, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-ІІІ зараховується до стажу державної служби.
Аналогічна позиція повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними в постановах від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 та від 26.06.2018 у справі №735/939/17.
Водночас слід зауважити, що Верховний Суд в постанові від 22 травня 2024 року в справі №500/1404/23 наголосив, що до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01.05.2016 та обрахований відповідно до положень Порядку №283. Водночас стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону №889-VIII слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23 грудня 2022 року №3-р/2022, де зазначено, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 01.05.2016, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону №3723-XII.
При цьому суд також зауважує, що наведене правове регулювання зарахування стажу роботи, набутого на посадах державної служби або прирівняних до них посад, враховуючи збережену законодавцем можливість вибору особою на підставі якого закону їй має бути призначена пенсія (тобто збереження права особи на вибір найбільш сприятливого для неї варіанту поведінки), відповідає вимогам частини 3 статті 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, а також має легітимну мету, що спрямована на реформування системи соціального забезпечення в України, яке, серед іншого, включає в себе побудову нової системи соціального захисту, заснованої на принципах соціальної справедливості, доступності та максимального застосування для всіх осіб.
З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку про те, що позивачу може бути зараховано стаж, набутий на посадах державної служби (або прирівняних до них посад) після 01.05.2016 лише до страхового стажу.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування підлягають зарахуванню до стажу державної служби лише до 01.05.2016.
Таким чином, з огляду на наявність у позивача, яка займала посади державної служби, на день набрання чинності Закону №889-VIII (01.05.2016), не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, є всі підстави для переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.11.2025 за №222330007436 необхідно визнати протиправним та скасувати.
При цьому, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи позивача з 26.01.2006 по 01.05.2016 в органах місцевого самоврядування.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії з 16.11.2025, то саме з цієї дати необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", виходячи з заробітної плати зазначеної у довідках № 24-182582, 24-182583, №24-182584 від 31.10.2025, виданих Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, суд зазначає таке.
У справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктом 10 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем. За результатами розгляду заяви позивача пенсійним органом зроблено висновок, що позивач не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу, переведення на пенсію державного службовця здійснено не було, і питання щодо обчислення розміру пенсії та виплати заборгованості, яка виникне у зв`язку з цим, на час звернення позивача у цій справі пенсійним органом не вирішувалось.
Таким чином, вимоги позивача в цій частині є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє і тому не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
Наведений вище висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.09.2023 у справі №560/8328/22.
При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Івано-Франківській області області.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, предметом позову була одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20.
Враховуючи наведене, відповідно до вимог статті 139 КАС України, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який прийняв протиправне рішення.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.11.2025 № 222330007436 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 26.01.2006 по 01.05.2016 в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII з 16.11.2025.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у розмірі 1211,20 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76018 , код ЄДРПОУ - 20551088) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський