УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №288/1607/25 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О. 
Номер провадження №33/4805/952/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі захисника Кубрак Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Кубрак Юлії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 квітня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 , 19 вересня 2025 року о 22 год. 15 хв. в с. Паволоч, вулиця Бессарабія керував ТЗ в стані алкогольного сп`яніння , огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транстпортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результат огляду на визначення стану сп`яніння – 1,96% проміле, що підтверджується тестом номер 1032.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Кубрак Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що відеозапис події не містить факту керування саме ОСОБА_1 , що є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також посилається на ряд порушень, допущених з боку працівників поліції, які не оголосили ознаки сп`яніння ОСОБА_1 , перед проведенням огляду за допомогою приладу «Драгер» не здійснили пробний забір навколишнього повітря, після проведення огляду не запитали згоду із результатами, а подальший огляд у медичному закладі не пропонувався. Також зазначає, що останнє калібрування приладу «Драгер Алкотест 6810», за допомогою якого був здійснено огляд ОСОБА_1 , проводився 15.12.2021, тобто через 3 роки 9 місяців після необхідного регулювання приладу, оскільки сервісне технічне обслуговування та градуювання приладу повинно проводитися 1 раз на 6 місяців. Також були подані клопотання про визнання доказів недопустимими та недостовірними, і про визнання результатів огляду недійсними.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Кубрак Ю.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення нею п.2.9а ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №459145 від 19.09.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , 19 вересня 2025 року о 22 год. 15 хв. в с. Паволоч, вулиця Бессарабія керував ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результат огляду на визначення стану сп`яніння – 1,96% проміле, що підтверджується тестом номер 1032, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
За змістом п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколів про адміністративне правопорушення, підтверджується: копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5760456 від 19.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП (а.с.2); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП (а.с.3); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.5); тестом №1032 від 19.09.2025 технічного засобу «Drager Alcotest 6810», результат огляду 1,96% проміле (а.с.6); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.09.2025 (а.с.8); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.9); довідкою ВП№1 РУП 2 ГУНП в Житомирській області про наявність посвідчення водія у ОСОБА_1 (а.с.11); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.12).
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу апеляційних доводів про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, зокрема, наявними у матеріалах справи відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції. 
Так, з матеріалів справи та відеозапису вбачається, що працівники поліції в нічний час доби слідують за автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , який зупиняється на узбіччі. Працівники поліції після зупинки одразу підійшли до автомобіля, на місці водія якого перебував ОСОБА_1 , особу якого було згодом встановлено. Водія було проінформовано про причину зупинки – неосвітлений номерний знак в темну пору доби. Працівники поліції запропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. В ході тривалих спроб продути «Драгер», вдалося отримати кінцевий результат огляду, який склав 1,96% проміле, із чим ОСОБА_1 погодився та в подальшому після ознайомлення підписав без зауважень всі адміністративні матеріали складені відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, в тому числі письмовий результат тесту з приладу Драгер та акт огляду на стан сп`яніння, в якому окремим рядком міститься запис про згоду із отриманими результатами та поруч власноручний підпис водія. 
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який безпосередньо узгоджується із наданими відеозаписами, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. Як видно із відеозаписів, працівники поліції слідують за транспортним засобом та після зупинки одразу підходять до автомобіля, який зупинився ще з включеним світлом фар та покажчиком повороту, що вказує на щойний рух автомобіля. В ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт нещодавнього керування транспортним засобом, просив вибачення та неодноразово просив «домовитися», на що працівники поліції повідомляли про кримінальну відповідальність (час на відео 22 год. 16 хв., 22 год. 18 хв., 22 год. 21 хв.).
Крім цього, після зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , з місця пасажира вийшла жінка, яка пояснювала, що дійсно ОСОБА_1 керував автомобілем, вона попросила його розвести людей додому та передала для керування транспортний засіб, оскільки не вміє керувати ним. 
Саме такі первинні покази ОСОБА_1 та свідка, на думку суду, є найбільш правдивими та достовірними, оскільки особливість психіки людини в перші секунди, хвилини після події не дозволяє їй за короткий проміжок часу вигадати чи спотворити дійсність життєвої ситуації та створити неправдиве алібі для себе чи свого знайомого, та не встигає сформувати у своїй уяві хибну версію минулої поведінки та правдоподібно повідомити про неї допитувача. Тому первинні покази ОСОБА_1 та свідка, які зафіксовані одразу на місці, на переконання суду, є найбільш правдоподібними та достовірними, та обґрунтовано враховано судом при розгляді справи.
Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується також даними постанови серії ЕНА №5760456 від 19.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби. Доказів оскарження вказаної постанови апеляційному суду не надано. 
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає доведеним поза розумним сумнівом факт керування ОСОБА_1 на момент його зупинки працівниками поліції 19.09.2025 о 22 год. 15 хв. транспортним засобом Skoda Octavia номерний знак НОМЕР_1 .
Доводи сторони захисту про відсутність згоди ОСОБА_1 із результатами огляду і що йому безпідставно не було запропоновано пройти обстеження в медичному закладі, є надуманими та спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що після проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», результат огляду склав 1,96%проміле, з яким ОСОБА_1 неодноразово погодився (час на відео 22 год. 39 хв., 22 год. 42 хв.). 
Крім того, згідно з відеозаписом та матеріалами справи ОСОБА_1 без зауважень підписав чек №1032 за результатами огляду, показники якого становили 1,96% проміле, та акт огляду на стан сп`яніння, в якому окремим рядком міститься запис про згоду із отриманими результатами, а навпроти власноручний підпис водія. Будь-яких усних побажань пройти огляд у медичному закладі водій не виказував. 
Такі послідовні дії водія та його висловлення вірно були розцінені працівниками поліції як безсумнівна згода ОСОБА_1 з результатами такого огляду, а тому озвучення додаткової пропозиції пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я не потребувалося. 
Клопотання захисту про визнання акту огляду і направлення на медичний огляд недопустимими та недостовірними доказами суд відхиляє, оскільки такі письмові докази оформлені у встановленому законодавством порядку, істотних порушень при їх складанні допущено не було. Як акт огляд, так і направлення за своїм змістом та формою повністю відповідають затвердженим Інструкцією вимогам та спільному наказу МВС, МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735.
Посилання захисника на розбіжність в часі, зазначеному в направленні на медичний огляд і чек-тесту з приладу Драгер, між фактичним часом, відображеному на відеозаписі, як на порушення порядку, є перебільшеними. Адже наведені розбіжності у часі складання певних документів є незначними, у кілька хвилин, та не мають значення для правильного вирішення справи, оскільки фактично всі події зафільмовані вірно і співпадають із орієнтовним часом, зафіксованим в паперових носіях. Крім того водій не направлявся на огляд в медичний заклад через його згоду із результатами огляду на місці зупинки, а тому наявне у справі направлення і відображений у ньому час не є ключовим доказом по справі, а оцінюється в сукупності з іншими доказами.
Доводи апелянта щодо не проведення поліцейським контрольного забору суд відхиляє та вважає, що вказаний недолік сам по собі не може бути достатньою підставою для визнання всього огляду та його результатів недійсними. Адже на думку суду невиконання контрольного забору повітря не може настільки суттєво вплинути на якісні характеристики видихаємого водієм повітря, щоб за результатами тривалого продуття остаточний результат становив 1,96 проміле. Тому з огляду на кількість зафіксованого у ОСОБА_1 проміле 1,96, а також інших виявлених у нього зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, відсутність доказів контрольного забору видихаємого повітря не спростовує достовірність проведених досліджень. Будь-яких доказів, що працівники поліції втручались у цілісність або конструкцію технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810 матеріали справи не містять.
Окрім цього, у режимі продування через мундштук газоаналізатор Drager «Alcotest» автоматично контролює тривалість видиху і витрату повітря відповідно до заводських налаштувань, про що подається звуковий сигнал. Зразок проби повітря для аналізу забирається в кінці видиху з області легень, найбільш насичених парами етанолу, а тому, доводи апелянта про не проведення контрольного забору, що могло вплинути на отриманий результат продування до таких значних розмірів як 1,96 проміле, є безпідставними.
Також судом першої інстанції вірно надано оцінку твердженням захисника про перевищення строку калібрування технічного пристрою драгер та зазначено наступне. 
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Стаття 27 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки, відповідно до якої калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. 
Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання. Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. 
Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.
Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.
У Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме: ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", яке є офіційним представником виробника, на медичні вироби "Газоаналізатори Drager Alсotest", зокрема газоаналізатор "Drager "Alcotest 6810". 
На офіційному сайті ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики Drager зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій "Сервісне технічне обслуговування", "Градуювання та "Повірка" принаймні 1 раз на 12 місяців.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.
Як вбачається з роздрукованого результату приладу «Drager Alcotest 6810», останнє калібрування вищевказаного приладу проводилось 15.10.2024, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 19.09.2025, тобто до закінчення річного терміну повторної повірки та калібрування приладу «Драгер Алкотест 6810». Таким чином, відсутні підстави вважати, що результати тесту зазначеного приладу є недостовірними.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не було оголошено ознак алкогольного сп`яніння, не є підставою для визнання вже проведеного огляду недійсним, враховуючи, що водію ставиться у провину не відмова від проходження огляду за п.2.5 ПДР. Після проходження запропонованого огляду встановлено, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння (1,96% проміле). Крім того, ознаки алкогольного сп`яніння відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів – запах алкоголю з порожнини рота, нечітка та незв`язна мова, який ОСОБА_1 підписав без зауважень. 
Наведені апелянтом доводи не впливають на правомірність дій працівників поліції та правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Кубрак Юлії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 квітня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: