ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/2265/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), яким просить суд:
1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, оформленого Рішенням № 23 від 19.03.2026 року, вих. № 0700-0308-8/17625 від 20.03.2026 року, про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 ; 
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до календарного стажу роботи пільгову вислугу, яка дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 ; 
3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію ОСОБА_1 . 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що застосування положень пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при обрахунку вислуги років для призначення пенсії особі, яка проходила службу, зокрема, в органах Національної поліції, без врахування положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є неправомірним та таким, що порушує встановлені гарантії його прав на пільгове пенсійне забезпечення, а відтак оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Твердження відповідача про відсутність у позивача необхідної вислуги років для призначення пенсії не ґрунтуються на законодавстві, оскільки на дату звільнення позивач мав 24 роки 03 місяці 26 днів, вислугу років на пільгових умовах 05 років 09 місяців 24 дні, а всього – 30 років 01 місяць 20 днів. Тому вважає, що відповідачем порушено його права на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
16 квітня 2026 року до суду надійшли копії документів про призначення пенсії позивача.
23 квітня 2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що наказом ГУНП в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що наказом №358 о/с від 21.12.2022 його було звільнено зі служби у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Календарна вислуга років на день звільнення становила 24 роки 03 місяці 26 днів, вислуга років на пільгових умовах 5 років 9 місяців 24 дні. Наказом Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області №289 о/с від 19.09.2023 до наказу від 21.12.2022 №358 о/с внесені зміни шляхом зміни дати звільнення на 09.01.2023. Згідно поданих Національною поліцією документів про призначення пенсії ОСОБА_1 , календарна вислуга років складає 24 роки 03 місяці 26 днів, пільгова - 05 років 09 місяців 24 дні. Головне управління наголошує, що на підставі вищевказаного подання здійснюється обчислення розміру пенсії, зокрема із врахуванням пільгової вислуги років, яка складає 05 років 09 місяців 24 дні, а не призначення пенсії. Оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то Головним управлінням прийнято рішення № 23 від 19.03.2026 року, вих. № 0700-0308-8/17625 від 20.03.2026 року, про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі статті 12 Закону №2262 з урахуванням п.2-1 Постанови КМУ №393. Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону № 2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
30 квітня 2026 року позивач скористався своїм правом та подав до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, з врахуванням положень ст. 263 КАС України.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Наказом Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 21.12.2022 року № 358 о/с (Про особовий склад) підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 21 грудня 2022 року. Вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні 24 роки 03 місяці 26 днів, у пільговому обчисленні 05 років 09 місяців 24 дні». Усього вислуга років – 30 років 01 місяць 20 днів.
Наказом Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 19.09.2023 року № 289 о/с (Про особовий склад) внесено зміни до наказу ГУНП в Хмельницькій області від 21.12.2022 року № 358 о/с, змінивши дату звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 з посади начальника відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, а саме з 21 грудня 2022 року на 09 січня 2023 року. Стаж служби в поліції на день звільнення в календарному обчисленні становить – 24 роки 04 місяці 14 днів.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2025 у справі №560/9541/25, яке набрало законної сили 11.12.2025 року, адміністративний позов – задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області у оформленні та направленні документів необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ до відповідного пенсійного органу. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подання та документи необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду. 
25 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №23 від 19.03.2026 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, в зв`язку з тим, що згідно поданих Національною поліцією документів про призначення пенсії ОСОБА_1 , календарна вислуга років складає 24 роки 03 місяці 26 днів, пільгова 05 років 09 місяців 24 дні. Враховуючи вище викладені обставини прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб» з урахуванням п. 1-2 Постанови КМУ № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку із відсутністю достатньої календарної вислуги років (25 років) на момент звільнення зі служби (09.01.2023 року), визначеної статтею 12 Закону № 2262».
Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернуся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію та членів їх сімей визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон).
Відповідно до статті 1 Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до частини першої статті 1-1 Закону законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Статтею 48 Закону передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті. Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.
Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону.
Так, згідно пункту а статті 12 Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Статтею 17 Закону визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.
Так, згідно статті 17-1 Закону порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова № 393).
Отже Законом передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Постановою № 393 визначено порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, за службу в органах внутрішніх справ України, поліції, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.
Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
Вирішуючи справу № 805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.
Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а дозволяють зробити висновок про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону і положенням цього Закону не суперечить.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.
Отже, є необґрунтованим висновок відповідача про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм права, що регулюють спірні правовідносини.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування часу проходження служби до вислуги років у пільговому обчисленні.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
При прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі (пункт 16 Порядку № 3-1).
Згідно пунктів 17-18 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії. Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.
У свою чергу, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб приймають органи Пенсійного фонду України (ст. 49 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб).
Тобто, законодавцем чітко визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
В свою чергу, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2025 року у справі №560/9541/25, яке набрало законної сили 11.12.2025 року, встановлено, що є необґрунтованим висновок про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм права, що регулюють спірні правовідносини.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування часу проходження служби до вислуги років у пільговому обчисленні.
Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, оформленого Рішенням № 23 від 19.03.2026 року, вих. № 0700-0308-8/17625 від 20.03.2026 року, про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язання відповідача зарахувати до календарного стажу роботи пільгову вислугу, яка дає право на призначення пенсії позивачу; зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, оформленого Рішенням № 23 від 19.03.2026 року, вих. № 0700-0308-8/17625 від 20.03.2026 року, про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до календарного стажу роботи пільгову вислугу, яка дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 .
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Д.В. Іванчулинець