ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 червня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 729/1945/25
Головуючий у першій інстанції – Бойко В. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1193/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді – Шарапової О.Л.,
суддів – Онищенко О.І., Скрипки А.А.,
з участю секретаря: Шапко В.М.,

Сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс»,
відповідач: ОСОБА_1 .
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 02 березня 2026 року, суддя Бойко В.І., місце постановлення рішення – місто Бобровиця.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 468,10 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 697162258 у формі електронного документа. За умовами договору відповідач отримав від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 19 028,00 грн.
Відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків власноручно заповнив заявку на отримання кредитних коштів з використанням мережі Інтернет, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті Товариства, зазначивши свої персональні дані, в тому числі: паспортні дані, дані про електронну пошту та абонентський номер, реквізити банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит.
Моментом підписання цього договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно умов договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за договором. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № НОМЕР_1 , яка була вказана відповідачем при укладанні договору.
Відповідно до п. 6.2 договору сторони дійшли згоди, якщо позичальник бажає отримати черговий транш, шляхом перерахування суми кредиту на його рахунок за реквізитами платіжної картки, іншої ніж тієї, яка вказувалась останнім при оформленні заяви на видачу кредиту, сторони укладають Додаткову угоду до цього договору, якою додають до тексту договору реквізити іншої платіжної картки. Тож, 23.01.2025 черговий транш у розмірі 1003,00 грн., був перерахований за реквізитами платіжної картки позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується укладеною між сторонами Додатковою угодою від 23.01.2025.
Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим, відповідно до п. 9.1.1.7. Договору, ТОВ «Таліон Плюс» було достроково розірвано договір шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення. 
З 16.08.2025 припинилося право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, передбачених договором. Так, зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, в свою чергу відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 67 982,10 грн. Проценти за договором після розірвання договору з 16.08.2025 не нараховуються.
25.03.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/28, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 у сумі 58 468,10 грн, з них: заборгованість по кредиту – 19 028,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом – 38 488,70 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту – 951,40 грн.
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 58 468,10 грн., яку позивач просить стягнути разом із судовими витратами.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 02 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон плюс» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 57 516,70 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон плюс» витрати по сплаті судового збору в сумі в розмірі 2382,91 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн, разом 5 882,91 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Вирішити питання судових витрат. 
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що позивачем безпідставно нарахована заборгованість по процентам в розмірі 38 488,70 грн до 15.08.2025, оскільки пунктом 7.1. договору визначено, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування, а саме до 17.02.2025. Звертає увагу, що нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене і оскільки, враховуючи положення пунктів 3.1., 7.1. кредитного договору та умови додаткової угоди від 10.02.2025, строк кредитування за договором № 697162258 від 18.01.2025 не продовжувався та закінчився 17 лютого 2025 року, тому відповідач мав би повертати на користь кредитодавця заборгованість за період з 18 січня 2025 року по 17 лютого 2025 року включно в розмірі 25 398,65 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19 028,00 грн., заборгованості по відсотках на момент підписання додаткової угоди в розмірі 776,55 та заборгованості зі сплати відсотків в сумі 5 594,10 грн., які розраховуються наступним чином: 19 028,00 грн. тіло кредиту *0,98 % (186,47 грн.).*30 днів. Вважає, що відсутні підстави для нарахування процентів починаючи з 18.02.2025, тобто за межами строку кредитування, а їх нарахування позивачем є неправомірним.
Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що визначений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у вказаному договорі та додатковій угоді розмір процентів (0,98 % за кожен день, тобто 357,70 % річних, та реальна річна процентна ставка протягом всього стоку дії договору 2 586,58 процентів) є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), відтак пункт 8.3. договору та пункт 1.4 додаткової угоди від 10.02.2025 до договору № 697162258 від 18.01.2025 є несправедливим і суперечить принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.
Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що незважаючи на наявність у відповідача заборгованості в розмірі 25 398,65 грн у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Позивач вважає, що кредитним договором передбачено кінцеву дату повернення кредиту 17 лютого 2030 року, тобто на час звернення до суду з позовом строк дії договору не закінчився і позивач просить стягнути повністю тіло отриманих коштів за кредитним договором. Зазначає, що відповідно п. 9.1.1.7 кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору. При цьому договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту позичальника. Тобто, кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Доказів направлення відповідачу та одержання ним вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» чи ТОВ «Таліон плюс» про дострокове повернення кредитних коштів матеріали справи не містять. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що кредитодавець не виконав вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування», не дотримав передбачений кредитним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, тобто позивача відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Таліон Плюс» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 18.01.2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 697162258, у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 25-36).
Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.2.1 договору).
Загальний розмір кредиту за цим договором становить 15 509,00 грн. Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів (п. 2.2).
Пунктом 2.3. кредитного договору визначено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 18.01.2025 (що є датою надання кредиту).
Другий та решта траншів за договором можуть бути надані позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором. Надання кожного додаткового траншу за договором збільшує загальний розмір кредиту на суму такого траншу (п. 2.4. кредитного договору).
Згідно з п. 2.5. кредитного договору кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника.
Відповідно до п. 7.1. кредитного договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 17.02.2025, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору.
Згідно з п. 7.2. кредитного договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин:
7.2.1. закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1. договору;
7.2.2. ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору.
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 17.02.2030 (п. 7.3. кредитного договору).
Згідно з п. 7.4. кредитного договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку:
7.4.1. протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору;
7.4.2. після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.
Згідно з п. 8.3. кредитного договору базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70% річних.
Відповідно до п. 8.10 Договору визначено проценти в розмірі визначеному за правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми кредиту за кожний день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні. 
Відтак, відповідно до п. 8.11. сторони погодили, що у разі користування кредитом після 6 (шести) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Перерахунок зобов`язань позичальника по оплаті процентів під базову процентну ставку при користуванні кредитом після спливу 6 (шести) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, може здійснюватися на вибір кредитодавця, за весь строк дисконтного періоду або лише за останні 30 (тридцять) календарних днів дії дисконтного періоду. Застосування знижок передбачених цим договором є правом, а не обов`язком кредитодавця, за винятком повного дострокового погашення кредиту позичальником протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду кредитування. 
У заявці на отримання грошових коштів у кредит від 18.01.2025 зазначена загальна інформація, а саме: ПІП – ОСОБА_1 , договір (оферта) 697162258, дата укладення договору 18.01.2025, сума кредиту (кредитного ліміту) 21 700,00 грн, сума першого траншу 15 509,00 грн., початковий строк дисконтного періоду кредитування 30 днів, строк кредитування 1826 днів. Персональні дані, такі як ОСОБА_2 , його фінансовий номер телефону, електронну адресу, дата народження, документ що посвідчує особу, РНОКПП, адресу проживання, номер банківської картки та строк її дії (а.с. 22 зворот).
23.01.2025, 01.02.205 та 10.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено ряд додаткових угод до договору № 697162258, у формі електронного документа, відповідно до яких відповідач отримав від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з урахуванням всіх траншів кредитні кошти у розмірі 19 028,00 грн. (а.с. 37-38, 38 зворот-39, 40-41).
З наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію, вбачається що платіжна картка № НОМЕР_3 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 (а.с. 160). 
За матеріалами справи, вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором № 697162258 від 18 січня 2025 року виконало у повному обсязі, переказавши ОСОБА_1 декількома траншами кошти на платіжні картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на загальну суму 19 028,00 грн (а.с. 54-58).
Відповідно до довідок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що на виконання кредитного договору № 697162258 від 18 січня 2025 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», кредитодавцем було здійснено переказ коштів декількома траншами на платіжні картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в загальному розмірі 19 028,00 грн. (а.с. 56-58).
25 березня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № МВ-ТП/28, згідно з умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 697162258 від 18 січня 2025 року (а.с. 14 зворот-17).
Відповідно до Реєстру прав вимоги від 25.03.2025 до Договору факторингу № МВ-ТП/68 підтверджується відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача ОСОБА_1 (№169 у реєстрі прав вимог) за кредитним договором № 697162258 від 18 січня 2025 року (а.с. 18).
Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 27.03.2025 № 1405 підтверджується факт оплати за договором відступлення права вимоги, згідно договору факторингу № МВ-ТП/68 від 25.03.2025 (а.с. 19).
16 серпня 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» повідомило ОСОБА_1 шляхом надсилання листа на його електронну пошту про дострокове розірвання кредитного договору № 697162258 від 18 січня 2025 року з 16 серпня 2025 року та про необхідність оплати всієї суми заборгованості у розмірі 67 982,10 грн (а.с. 59).
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомило ОСОБА_1 шляхом надсилання листа на його електронну пошту, що право вимоги за кредитним договором № 697162258 від 18 січня 2025 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» згідно з укладеним договором факторингу (а.с. 58 зворот).
З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 за період з 18.01.2025 по 25.03.2025 становить 41 130,42 грн, яка складається з: 19 028,00 грн – тіла кредиту, 11 823,49 грн – нарахованих відсотків, 951,40 грн – комісія за надання кредиту, 951.4 грн – неустойка (а.с. 19 зворот-20).
З розрахунків заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за період з 26.03.2025 по 15.08.2025 вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 становить 67 982,10 грн, яка складається з: 19 028,00 грн – тіла кредиту, 38 488,70 грн – нарахованих відсотків, 951,40 грн – комісія за надання кредиту, 9 514,00 грн – неустойка (а.с. 20 зворот-22).
Правильність цих розрахунків відповідачем не спростована.
Згідно наданої АТ «Універсал Банк» виписки по рахунку № НОМЕР_3 за період з 18.01.2025. до 10.02.2025 вбачається, що 18.01.2025 на рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 15 509,00 грн та 10.02.2025 зараховано кошти у розмірі 1 013,00 грн (а.с. 160-166).
З інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації слідує, що платіжна картка № НОМЕР_5 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 (а.с. 171). 
З наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку № НОМЕР_5 за період з 23.01.2025 до 23.01.2025 вбачається, що 23.01.2025 на рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти у розмірі 1 003,00 грн (а.с. 172).

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно з ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно із ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконав, нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом. Отже, нарахування процентів здійснено правомірно в межах погодженого строку надання кредиту, кредитодавець, а в разі відступлення права вимоги Фактор, яким є позивач ТОВ «Таліон плюс» має право нараховувати проценти за даним кредитним договором починаючи з першого дня надання траншу та до дня закінчення строку дії договору.
Підписуючи договір, відповідач погодився з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами, а тому його доводи про незаконність нарахування процентів є безпідставними.
Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором. Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався.
Стягнення комісії протирічить приписам законодавства.
Розглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги , апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки при укладанні договору відповідач погодив із кредитодавцем розмір процентної ставки, строк кредитування встановлений до 17 лютого 2030 року, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів у разі поршення зобов`язання з боку позичальника; розрахунок процентів правильно проведений з часу надання кредитних коштів і до часу дострокового розірвання договору.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 02 березня 2026 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: