Справа № 139/175/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Коломійцевої В.І.
за участі секретаря судового засідання Кагляк С.А., 

розглянувши в селищі Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 29576949.
Відповідно до умов зазначеного договору Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі, визначеному договором, на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов договору, його додатків та Правил надання грошових коштів у позику, розміщених на офіційному вебсайті Кредитодавця.
На виконання умов договору Відповідачу було перераховано кредитні кошти у сумі 4200 грн на його картковий рахунок. Видача кредиту здійснювалася протягом трьох операційних банківських днів з моменту укладення договору шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок Позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені ним в особистому кабінеті.
Проте Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» укладено договір факторингу №01092025/1, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 29576949 від 17.08.2021 року.
Згідно з умовами договору факторингу, сума заборгованості перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Позика» становить 14910 грн, з яких: 4200 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10710 грн - заборгованість за відсотками.
У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 14910,00 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5500 грн.
Ухвалою від 23.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 21.04.2026.
У судовому засіданні 21.04.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» додаткових доказів, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 07.05.2026.
07.05.2026 судове засідання було відкладено у зв`язку з ненадходженням від АТ КБ «ПриватБанк» витребуваних судом письмових доказів. 
12.05.2026 до суду надійшли витребувані докази.
У судове засідання 26.05.2026 представник позивача не з`явився, при цьому у позовній заяві та заяві від 24.04.2026, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності (а.с. 6, 24).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Судові повістки, направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду без вручення з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 26–27,35-36). Крім того, 30.04.2026 та 07.05.2026 на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 до суду (а.с. 28,31).
Відповідно до положень п. 4 ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 17 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №29576949, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису.
Згідно з умовами договору, Товариство надає Кредит Клієнту у розмірі 4 200 (чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок із застосуванням процентної ставки, що визначається відповідно до графіка, наведеного у п. 3.2 Договору. Клієнт, у свою чергу, зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти у строки та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п. 3.2 Договору (Графік (порядок та умови надання кредиту)) за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3 % (три відсотки). Зазначена ставка застосовується протягом строку, визначеного п. 4.2 Договору, а також у разі продовження строку кредитування — у межах нового стандартного періоду, ініційованого Клієнтом. Крім того, Клієнт має право на використання пільгового періоду та застосування пільгової процентної ставки (знижки) на умовах, визначених у п.п. 3.2.1, 3.2.2 п. 3.2 Договору.
У разі несвоєчасного повернення кредиту, передбаченого п. 4.2 Договору, Клієнт зобов`язується сплатити штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 0 % за кожен день прострочення від суми залишку кредиту (далі - «штрафні санкції»), при цьому загальний розмір таких санкцій не може перевищувати 50 % від суми наданого кредиту та нарахованих процентів разом.
Відповідно до п. 11.1 Договору, він набирає чинності з моменту його укладення та діє до 15.11.2021, але в будь-якому разі - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.
ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 29576949 від 17.08.2021 належним чином, перерахувавши 17.08.2021 о 21:08:50 на платіжну картку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 4 200 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №3152_251023163652 від 23.10.2025. 
Також, факт належності відповідачу картки №НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) та факт зарахування на вказану картку 17.08.2021 грошових коштів в сумі 4200,00 грн, підтверджується наданою на запит суду інформацією АТ КБ «ПриватБанк» вих. №20.1.0.0.0/7-260429/76002-БТ від 05.05.2026 року та випискою за договором №б/н за період 17.08.2021 – 20.08.2021 (а.с.32-33).
01.09.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та «Фінансова Компанія «Позика» укладено договір факторингу №01092025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ «ФК «Позика» права грошової вимоги за укладеними кредитними договорами, перелік яких визначений у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025 року, ТОВ «ФК «Позика» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №29576949 від 17.08.2021 року в розмірі 14910,00 грн., з яких 4200,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту; 10710,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №29576949 від 17.08.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено з дотриманням вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, оскільки сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Договір укладений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам чинного законодавства України.
Згідно з вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №29576949 від 17.08.2021 року. 
З розрахунку заборгованості, сформованого первісним кредитором ТОВ «ФК «Ірбіс» вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 14910,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4200,00 грн; заборгованості за відсотками 10710,00 грн. Відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, як того вимагає ст. 81 ЦПК України.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Встановивши наведені обставини та оцінивши подані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, оскільки не здійснив своєчасного та повного повернення кредитних коштів і сплати нарахованих відсотків відповідно до умов договору.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що права позивача порушені, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 03.03.2026 року №29576949 (а.с.7). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати, понесені на оплату судового збору.
Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500 грн.
Згідно з ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5500 грн. позивачем надано: договір №39493634 про надання правової допомоги від 02.01.2026, який укладений між ТОВ «ФК «Позика» та ФОП ОСОБА_2 , в якому визначено загальну вартість послуг; додаткову угоду до договору від 16.02.2026 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10; детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), виконаних Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Позика» щодо стягнення кредитної заборгованості від 16.02.2026 та акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Водночас, суд звертає увагу на наступне.
Частина 4 ст. 137 ЦПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З урахуванням викладених вище вимог закону до визначення розміру витрат на правову допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, рівень складності та категорію справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити з 5500 грн до 3000 грн, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 204, 536, 625-627, 629, 638-642, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 5, 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 137, 142, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором №29576949 від 17.08.2021 року в розмірі 14910 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот десять) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 2662 гривні 40 копійки судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Фінансова Компанія «Позика», ЄДРПОУ: 39493634, адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м.Бровари, Київської області, 07406.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: