Справа № 464/2322/26
пр.№ 2/464/2129/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2026    Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого – судді Дулебка Н.І.,
секретар судового засідання – Михайлів О.Т., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, –

встановив:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (ПрАТ «СК «Уніка») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21 960 грн. Позов мотивовано тим, що 12.04.2025 у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Деу», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та транспортного засобу марки «КІА», р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ним ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №228103063 від 28.03.2025. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 05.05.2025 відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП. Так, на підставі заяви потерпілого, договору добровільного страхування транспортного засобу позивач ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування у сумі 21 960 грн, який перераховано СТО. Оскільки відповідач після ДТП залишив місце пригоди, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, відтак позивач, в силу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після виплати страхового відшкодування набув право вимоги до відповідача в порядку регресу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, відповідно до якої позовні вимоги визнав, просив суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. 
У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов такого висновку. 
Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 05.05.2025 відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. 
Відповідно до такої постанови ОСОБА_1 12.04.2025 о 11:32 у м. Львові на вул. Хуторівка, 35 А, керуючи транспортним засобом марки «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, під час руху заднім ходом здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Kia Soult», р.н. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 10.9, 2.3 б Правил дорожнього руху. При цьому, після вчинення описаного, в порушення вимог п. 2.10.а Правил дорожнього руху ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, залишив.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.04.2025, є встановленим та не підлягає доказуванню. 
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , яким керував відповідач, був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», що підтверджується полісом №228103063 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником автомобіля «Kia Soult», р.н. НОМЕР_2 . 
На підставі заяви ОСОБА_2 , протоколу огляду транспортного засобу від 09.01.2026, ремонтної калькуляції №2791856826 від 12.01.2026, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» складено страховий акт №27918568260/1 від 13.01.2026 про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування у сумі 21 960 грн.
Згідно з платіжною інструкцією №089923 від 14.01.2026 позивач ПрАТ «СК «Уніка» сплатило ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно з рахунком від 12.01.2026 №6653 в сумі 21 960 грн. 
Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування винною особою, яка залишила місце пригоди, шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) чи відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або така особа до проведення зазначеного огляду вжила алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). 
Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.04.2025 з вини відповідача, який залишив місце пригоди, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 21 960 грн. потерпілій стороні, а тому така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3 328 грн., а відтак останньому необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 1664 грн., а решту судових витрат у розмірі 1664 грн. стягнути з відповідача на його користь.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір доручення № 1 ВПМ на правові (юридичні консультативні) послуги від 01.11.2023, додаткову угоду №1 до договору доручення № 1 ВПМ на правові (юридичні консультативні) послуги від 01.11.2023, договір про надання правової допомоги № 2/23ю від 02.11.2023, додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 2/23ю від 02.11.2023, акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг № 1/38637 до договору про надання правової допомоги № 2/23ю від 01.11.2023, відповідно до якого вартість послуг становить 5000 грн. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з принципів співмірності, розумності судових витрат та враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, подання заяви про розгляд справи без участі представника позивача, незмінність правової позиції позивача протягом розгляду справи, розумність їхнього розміру, та дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» з 5 000 грн до 2 500 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 18.05.2026. 
Керуючись статями 2, 81, 89, 247, 263 – 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, –
ухвалив:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код ЄДРПОУ 20033533, місцезнаходження: м. Київ, вул. О.Теліги, 6 В, корп. 4) відшкодування шкоди в розмірі 21 960 (двадцять одну тисячу дев`ятсот шістдесят) гривень. 
Повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка» з державного бюджету 50 вісотків судового збору, сплаченого при поданні позову і розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код ЄДРПОУ 20033533, місцезнаходження: м. Київ, вул. О.Теліги, 6 В, корп. 4) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код ЄДРПОУ 20033533, місцезнаходження: м. Київ, вул. О.Теліги, 6 В, корп. 4) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 18.05.2026. 

Головуючий    Назарій ДУЛЕБКО