Справа № 638/11012/26
Провадження № 2-о/638/275/26
РІШЕННЯ
Іменем України
09 червня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про встановлення факту смерті, заінтересована особа – Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,
в с т а н о в и в :
У травні 2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , в порядку окремого провадження звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа – Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просила суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сургут Ханти-Мансийського автономного округу – Югри Російської Федерації.
Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сургут Ханти-Мансийського автономного округу – Югри Російської Федерації помер її син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 98600093 управлінням записів актів цивільного стану адміністрації м. Сургут Ханти-Мансийського автономного округу – Югри РФ, та долученими до заяви фотознімками. 
Померлому на праві власності належалаодна третя частина нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
Свідоцтво про смерть видано на території РФ, у зв`язку з чим апостилювати або іншим чином підтвердити його чинність неможливо у зв`язку з відсутністю дипломатичних відносин з країною-агресором. Заявниці не відомо про те, де було зареєстроване місце проживання сина на території РФ, що позбавило її можливості звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. При цьому, якби заявниці навіть і було відомо про місце реєстрації сина у м. Сургут, то направити заяву поштою про прийняття спадщини заявниця також позбавлена можливості з огляду на відсутність поштового сполучення з РФ. 
Заявниця зверталася до приватного нотаріуса Іноземцевої Ритти Миколаївни Ізюмського районний нотаріальний округ Харківської області із заявою щодо можливості оформлення спадкових прав після смерті сина і їй було надано відповідь №84/01-16, в якій зазначено, що відповідно до підп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» з відповідними змінами та доповненнями, незавершені нотаріальні дії за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації», зупиняються, а нові справи не заводяться. Таким чином, ні нотаріально в Україні, ні нотаріально у Росії заявниця не має можливості оформити свої права після смерті сина. Заявниця стверджує, що є єдиним спадкоємцем першої черги щодо спадщини, яка відкрилася після смерті її сина, оскільки ОСОБА_3 у шлюбі не перебував у шлюбі та дітей не мав, мав інвалідність з дитинства; його похованням займалася громада за місцем його останнього проживання в м. Сургут.
Оскільки у справі склалася правова ситуація, за якої заявниця як спадкоємець позбавлена юридичної можливості отримати в Україні належне їй спадкове майно за законом в позасудовий спосіб внаслідок обставин, що не залежали від неї (смерть спадкодавця на території РФ, де видано лікарське свідоцтво про смерть російського зразка, що не визнається дійсним в Україні), заявник вважає, що наявні підстави для судового захисту спадкових прав заявника шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, що стало підставою для звернення до суду з цією заявою.
Ухвалою суду від 20 травня 2026 року заяву прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні 09 червня 2026 року о 10 год. 30 хв., про що повідомлено учасників справи. Також запропоновано заінтересованій особі надати письмові пояснення щодо заяви з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.
Станом на час розгляду справи заінтересована особа не надала пояснень щодо заяви.
В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник заявника просив справу розглянути за відсутністю заявника. Заінтересована особа про судове засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, з клопотання про відкладення розгляду справи не зверталася.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим повторно 08 квітня 2014 року серії НОМЕР_2 , актовий запис № 158 від 28.12.1984.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 25 вересня 2000 року, виданого Фондом комунального майна Балаклійського району, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 . 
З копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , видане: 98600093 управлінням записів актів цивільного стану адміністрації м. Сургут Ханти-Мансийського автономного округу – Югри (РФ); дата видачі 15 лютого 2024 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сургут Ханти-Мансийського автономного округу Російської Федерації.
Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.
Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.
Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
Так, положеннями Цивільно-процесуального кодексу України передбачено чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (ст. ст. 305–309 ЦПК України).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 липня 2025 року за № 307/3991/23, підтвердження факту смерті особи свідоцтвом про смерть, виданим компетентними органами відповідно до законодавства іноземної держави, на території якої настала смерть, свідчить про відсутність підстав для встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки смерть особи вже підтверджена відповідним свідоцтвом про смерть.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15 серпня 2024 року у справі № 643/8133/23, від 24 грудня 2024 року у справі № 387/228/24, від 02 липня 2025 року у справі № 186/227/24.
Судом встановлено, що факт смерті сина заявниці – ОСОБА_3 на території м. Сургут Російської Федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 15.02.2024.
Таким чином, оскільки свідоцтво про смерть ОСОБА_3 видане на підставі законодавства іноземної держави, на території якої він помер, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про встановлення факту смерті її сина – ОСОБА_3 на території м. Сургут РФ.
Доводи заявника про військову агресію РФ проти України, розрив у зв`язку з цим дипломатичних відносин та відсутність поштового або банківського сполучення мають загальний характер та не підтверджують неможливість отримання оригіналу документа про смерть.
З урахуванням викладеного, суд відмовляє ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту смерті її сина - громадянина України ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сургут Ханти-Мансийського автономного округу – Югри Російської Федерації. 
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 77-81, 247, 259, 263-265, 267-268, 273, 293-294, 315, 319, 353, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про встановлення факту смерті, заінтересована особа – Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 09 червня 2026 року.

Суддя         І.П. Латка