Справа № 536/2531/24
Провадження №2/524/2436/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2026 
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
головуючого судді Ковальчук Т. М., 
за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О., 
позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Колосова А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення електропостачання, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із позовною заявою, у якій просив визнати незаконним відключення відповідачем йому електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , а також просив стягнути на його користь з АТ «Полтаваобленерго» на відкритий у ТОВ «Полтаваенергозбут» особистий рахунок № НОМЕР_1 : 720,00 грн боргу (вимушено понесених матеріальних збитків з метою відновлення порушеного права); 67456,25 грн пені (3% за кожен день прострочення виконання позивачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з 01 лютого 2019 року по 29 вересня 2021 року); 142,37 грн боргу (майнову шкоду у зв`язку з відсутністю можливості користування оплаченими послугами Інтернету). Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 434192600,00 грн моральної шкоди, зокрема: 3% від зазначеної суми, а саме 13025778,00 грн на відкритий у ТОВ «Полтаваенергозбут» особистий рахунок № НОМЕР_1 ; 48,5% від цієї суми, а саме 210583411,00 грн для ГУР; 48,5% від цієї ж суми, а саме 210583411,00 грн для СБУ.
Позовна заява мотивована тим, що 29 вересня 2021 року відповідач незаконно, без попередження за 5 днів, під час розгляду справи № 536/898/20 припинив надання послуг з електропостачання позивачу; позивач вимушено поніс матеріальні збитки у сумі 720,00 грн на проїзд до міста Полтави разом із донькою для доведення відсутності заборгованості у сумі 691,91 грн та з метою відновлення порушеного права; внаслідок протиправних дій відповідача позивач не мав можливості користуватися оплаченими послугами Інтернету, а також зазнав душевних страждань, у зв`язку з чим просить стягнути на його користь майнову та моральну шкоду у заявленому ним розмірі. Окрім того, позивач на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути з відповідача 3% пені за кожен день прострочення виконання останнім договору з розподілу електричної енергії, посилаючись на відсутність актів про прийняття-передавання наданої послуги за період із 01 лютого 2019 року по 29 вересня 2019 року. 
Розпорядженням голови Кременчуцького районного суду Полтавської області № 38 від 09 жовтня 2024 року справу направлено до Автозаводського районного суду міста Кременчука у зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду після задоволення відводів (самовідводів). 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2024 року визначено головуючого суддю – Ковальчук Т. М.
Ухвалою від 28 жовтня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження, призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання. 
25 листопада 2025 року до суду надійшла заява від представника відповідача в порядку статті 93 ЦПК України із переліком відповідей на поставлені питання (з урахуванням статей 70, 71, 88, 93 ЦПК України), зокрема, зазначено відповіді на питання щодо обставин справи, про які відомо, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин: «1) по першому питанню щодо надання документів в суд (трудові договори, контракти) укладені з Стройним Русланом, вважаю поставлене питання таким, що не стосується обставин, що мають значення для справи згідно ст.93 ЦПК України з врахуванням заявлених позовних вимог. 2) По другому питанню, щодо надання документів в суд контракти (трудові договори) укладені з ОСОБА_2 , вважаю поставлене питання таким, що не стосується обставин, що мають значення для справи згідно ст.93 ЦПК України з врахуванням заявлених позовних вимог. 3) По третьому питанню вважаю поставлене питання таким, що не стосується обставин, що мають значення для справи згідно ст.93 ЦПК України з врахуванням заявлених позовних вимог. 4) По четвертому питанню, вважаю поставлене питання таким, що не стосується обставин, що мають значення для справи згідно ст.93 ЦПК України з врахуванням заявлених позовних вимог».
28 листопада 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі від представника відповідача, у яких він зазначив, зокрема, що між цим товариством та позивачем існують договірні відносини щодо розподілу електричної енергії з урахуванням приєднання до умов публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом фактичного споживання електричної енергії з 01 січня 2019 року та оплати обсягів спожитої електричної енергії, що обумовлено набранням чинності Правилами роздрібного ринку електричної енергії; фактично договірні відносини тривають із 06 жовтня 2009 року з урахуванням Договору про користування електричною енергією. Так, до 01 січня 2019 року на ринку електричної енергії діяли відповідні Правила користування електричної енергії для населення, затвердженні Постановою № 1357 від 26 липня 1999 року, та Правила користування електричною енергією, затверджені Постановою № 28 від 31 липня 1996 року, якими врегульовувалися питання постачання/користування електричної енергії, питання відповідальності у разі тимчасового припинення електропостачання з вини електропостачальника. Пунктом 1.2 ПКЕЕ, затверджених Постановою № 28 від 31 липня 1996 року, визначено поняття недовідпущена електрична енергія – це різниця між обсягом електричної енергії, який мав бути поставлений споживачеві у певний період відповідно до договору, і фактично отриманим споживачем обсягом електричної енергії за цей період, що виникла в результаті перерви в електропостачанні, у тому числі при відключеннях та обмеженнях. Також цим пунктом визначено поняття користування електричною енергією – споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для отримання договірних обсягів електричної енергії та величини потужності. Згідно з пунктом 5.1 Договору про користування електричною енергією № 3006118 від 06 жовтня 2009 року (який діяв до 01 січня 2019 року) електропостачальник несе відповідальність у разі тимчасового припинення з вини електропостачальника – у розмірі двократної вартості недовідпущеної побутовому споживачу електричної енергії.
За поясненнями представника відповідача, електроустановка за адресою: АДРЕСА_1 , була відключена в період із 05 листопада 2018 року по 25 січня 2019 року, тобто розрахунку підлягають обсяги недовідпущеної електроенергії за 81 день. Розрахунок проводився згідно з діючими на той час тарифами, затвердженими Постановою НКРЕКП № 220 від 26 лютого 2015 року «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню», відповідні дані були повідомлені листом № 10.72/2624 від 26 січня 2024 року. Тому, доводи позивача в частині неповної оплати за недовідпущену електроенергію та застосування тарифу 4,32 грн на суму – 1996,18 грн є неправомірним та не відповідають положенням законодавства, що діяло в період із 05 листопада 2018 року до 25 січня 2019 року.
Щодо нарахування компенсації за відключення 19 березня 2019 року представник відповідача пояснив, що на період здійснення відключення 19 березня 2019 року діяли норми Постанови НКРЕКП № 375 від 12 червня 2018 року. Так, цією постановою затверджений Порядок забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання, згідно з пунктом 2.3 якого до гарантованих стандартів якості надання послуг ОСР належить: відновлення електроживлення електроустановки споживача, яка відключена за ініціативою ОСР, з дати надання споживачем підтвердження усунення виявлених порушень, оплати заборгованості за надані послуги та/або несанкціонований відбір електричної енергії, а також відшкодування збитків (за їх наявності): у міській місцевості – у строк 3 робочі дні; у сільській місцевості – у строк 5 робочих днів. Розмір компенсації споживачам за недотримання стандартів виконання зазначеної послуги становить 200,00 грн одноразово. Пунктом 6.10 передбачено, що у разі невиконання оператором системи вимог пунктів 6.1, 6.2 та 6.4 цієї глави щодо строків надання компенсацій за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг сума відповідної компенсації подвоюється та має бути врахована при розрахунках зі споживачем/електропостачальником у найближчому розрахунковому періоді, що в свою чергу і було виконано АТ «Полтаваобленерго». Тому, нарахування компенсації у розмірі 400,00 грн, за відключення 19 березня 2019 року повністю відповідає вимогам Постанови № 375 від 12 червня 2018 року.
Також представник відповідача звернув увагу на те, що порядок нарахування недовідпущеної електричної енергії та порядок нарахування компенсації за порушення гарантованих стандартів якості регулюється спеціальними нормами законодавства, а стягнення нарахування 3% пені за невиконання пункту 6.1 договору від 06 жовтня 2009 року не узгоджується з положеннями цього договору та нормами права, тому заявлена вимога про стягнення боргу у вигляді 3% пені є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди представник відповідача зауважив, що позивач не подав та не долучив жодних доказів, які б підтверджували завдані особі страждання (моральної шкоди) у вказаному ним розмірі.
Ухвалою від 10 грудня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відмовив у задоволенні клопотання позивача про застосування заходів процесуального примусу до АТ «Полтаваобленерго» за невиконання обов`язків, передбачених статтею 93 ЦПК України; закрив підготовче провадження у справі; призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні за участю сторін; задовольнив частково клопотання про виклик та допит позивача в якості свідка та викликав ОСОБА_1 для допиту його в якості свідка у судовому засідання в приміщенні Автозаводського районного суду міста Кременчука за адресою: вул. Університетська, буд. 29/5, м. Кременчук, Полтавська обл.
Ухвалою від 21 травня 2025 року суд визнав обов`язковою явку позивача для надання особистих пояснень у справі.
Позивач шість разів заявляв відвід головуючому у цій справі судді; заявлені відводи ухвалами суду були визнані необґрунтованими, у задоволенні відповідних заяв позивача було відмовлено.
Ухвалою від 23 вересня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука залишив без розгляду позов ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення електропостачання, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.
Постановою від 12 січня 2026 року Полтавський апеляційний суд ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 23 вересня 2025 року скасував; справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою від 10 березня 2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука задовольнив клопотання позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, зокрема, за допомогою сервісу EasyCon.
14 квітня 2026 року у судовому засіданні ОСОБА_1 всьоме заявив відвід головуючому судді, окрім того і секретарю судового засідання, у задоволенні яких суд відмовив.
Ухвалою від 14 квітня 2026 року суд відмовив у задоволенні заяв та клопотань позивача, оголошених ним у судових засіданнях 31 березня, 09 та 14 квітня 2026 року.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи своєї позовної заяви та просив задовольнити його позовні вимоги.
Проголошуючи вступне слово, зокрема, зазначив, що відповідач не заперечив здійсненого позивачем розрахунку щодо примусового стягнення на його користь 3% в день за прострочення (прострочену сплату компенсації) згідно з пунктом 12.4. Договору, отже, погодився з тим, що все що не врегульовано за Договором регламентується імперативними вимогами частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Представник відповідача заперечував та просив відмовити у задоволенні позову.
У судовому засіданні 14 квітня 2026 року суд роз`яснив позивачу, що свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції виключно у приміщенні суду, тому для реалізації допиту його як свідка йому необхідно звернутися в порядку частини другої цієї статті. 
Протокольною ухвалою суд 10 червня 2026 року відмовив у задоволенні заяви позивача про ухвалення окремої ухвали щодо відповідача у цій справі.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
У статті 15 ЦК України передбачено, зокрема, право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Вимоги та правила, які регулюють взаємовідносини операторів систем розподілу, оператора системи передачі, користувачів системи розподілу та замовників послуг з приєднання щодо оперативного та технологічного управління системою розподілу, її розвитку та експлуатації, забезпечення доступу та приєднання електроустановок визначає Кодекс системи розподілу, затверджений Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310.
Так, у пункті 11.5.2 глави 11.5 розділу XI цього Кодексу наведені випадки припинення розподілу електричної енергії за зверненням електропостачальника (припинення електроживлення Користувача (споживача електричної енергії) у випадках, визначених Правилами роздрібного ринку електричної енергії) та за ініціативою ОСР (закінчення строку дії/розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії; несплата та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору про надання послуг з розподілу електричної енергії; виявлення несанкціонованого відбору електричної енергії Користувачем або втручання в роботу засобів обліку електричної енергії або елементів системи розподілу; наявність заборгованості за несанкціонований відбір електричної енергії; несанкціоноване відновлення електроживлення Користувача (споживача електричної енергії); невиконання вимог припису уповноваженого представника органу виконавчої влади, на який покладено відповідні обов`язки згідно із законодавством України, щодо усунення незадовільного технічного стану електроустановок Користувачів, який загрожує аварією, пожежею та/або створює загрозу життю обслуговуючого персоналу, населенню та навколишньому середовищу; недопущення до електроустановок Користувача, пристроїв релейного захисту, автоматики та зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів обліку електричної енергії уповноважених посадових осіб органів виконавчої влади та/або ОСР, на яких покладено відповідні обов`язки згідно із законодавством України та/або договором; порушення Користувачем ПОЕМ під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж унаслідок незабезпечення збереження електричних мереж, створення неналежних умов експлуатації зазначених електричних мереж, створення умов, наслідком яких можуть стати нещасні випадки від впливу електричного струму. Відключенню підлягають електроустановки та струмоприймачі Користувача, для електрозабезпечення яких використовуються електричні мережі, щодо яких Користувачем порушуються ПОЕМ; проведення планових ремонтів електроустановок та електричних мереж системи розподілу; проведення системних випробувань; у разі несплати споживачем заборгованості за договором про постачання електричної енергії або договором про користування електричною енергією, правонаступником за якими є ОСР; у разі несвоєчасної сплати замовником остаточного розрахунку відповідно до умов договору про приєднання (для випадків зміни технічних параметрів); недопущення представників ОСР для здійснення обстеження генеруючої установки щодо відповідності її встановлення вимогам цього Кодексу та перевірки впливу на показники якості електричної енергії; недопущення представників ОСР для здійснення обстеження УЗЕ щодо відповідності її встановлення вимогам цього Кодексу та перевірки впливу на показники якості електричної енергії).
Правовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачами (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі – ПРРЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312, які набрали чинності 11 червня 2018 року.
Відповідно до положень пункту 5.1.1 ПРРЕЕ оператор системи має право, зокрема: 1) отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України; 6) тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.
Згідно з пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) оператор системи припиняє повністю або частково постачання електричної енергії споживачу за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади); недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача; заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; несплати вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем не облікованої електричної енергії на користь оператора системи); невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади; закінчення терміну дії, розірвання або не укладення договору між споживачем та оператором системи; закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником «останньої надії» (за умови не укладення споживачем договору з іншим електропостачальником); порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209.
Припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником; недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.
Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.
Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).
Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.
Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.
У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.
Оператор системи протягом одного робочого дня після надання споживачу попередження про припинення електроживлення повідомляє про це електропостачальника споживача та адміністратора комерційного обліку. У разі отримання оператором системи від електропостачальника звернення щодо відключення електроустановки споживача оператор системи має повідомити адміністратора комерційного обліку про отримання відповідного звернення протягом дня його отримання.
Згідно з пунктом 7.10 ПРРЕЕ припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу.
При цьому пунктом 11.5.12 Кодексу систем розподілу передбачено, зокрема, що електропостачальник має право звернутися до ОСР (оператор системи розподілу) щодо припинення електроживлення Користувача (споживача електричної енергії), з яким електропостачальником укладено договір про постачання електричної енергії. У зверненні електропостачальник повинен, зокрема, зазначити дані, що ідентифікують відповідного споживача електричної енергії (EIC-код), та причину (підставу) припинення електроживлення такого споживача електричної енергії.
Попередження про припинення електроживлення надсилається ОСР одночасно електропостачальнику та відповідному споживачу електричної енергії за 5 робочих днів до запланованої дати обмеження/припинення розподілу електричної енергії.
У разі несплати або неповної оплати за послуги з електроживлення у строки, визначені договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, ОСР надає Користувачу письмовим повідомленням (з позначкою про вручення) попередження про припинення електроживлення (пункт 11.5.13 Кодексу систем розподілу).
Позивач стверджує, що відповідач не повідомив його належним чином щодо припинення постачання електричної енергії за місцем його проживання. Зокрема, за його доводами, направлення повідомлення ТОВ «Полтаваенергозбут» не є належним повідомленням, оскільки таке сповіщення має надсилатися АТ «Полтаваобленерго» за 5 робочих днів до запланованої дати припинення розподілу електричної енергії.
Отже, спірним у цій справі питанням є, зокрема, наявність підстав для відключення відповідачем електропостачання позивачу, у тому числі, внаслідок належного повідомлення останнього про це.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до попередження про припинення постачання електричної енергії ТОВ «Полтаваенергозбут» № 769 _202108 від 30 серпня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , споживач – ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 01 серпня 2021 року рахується заборгованість у сумі 1504,72 грн за період із 01 серпня 2020 року по 01 серпня 2021 року. Споживача попереджено про необхідність погашення зазначеної заборгованості до 22 вересня 2021 року; повідомлено про те, що у випадку несплати заборгованості у повному обсязі, починаючи з 27 вересня 2021 року після 8:00 відповідно до пункту 7.5 ПРРЕЕ електроустановка підлягає відключенню від електричної мережі (а.с. 22).
Згідно з адресованим ОСОБА_1 повідомленням АТ «Полтаваобленерго» електроустановку відключено на підставі повідомлення ТОВ «Полтаваенергозбут» 29 вересня 2021 року (а.с. 21).
Отже, електроустановку позивача відключило від електропостачання АТ «Полтаваобленерго» на підставі повідомлення від ТОВ «Полтаваенергозбут».
У судовому засіданні представник відповідача зауважив, що докази належного повідомлення споживача зберігаються у ТОВ «Полтаваенергозбут», яке надсилало це попередження споживачу. Також додатково пояснив, що за наданою цим товариством інформацією адресоване ОСОБА_1 попередження про припинення постачання електричної енергії від 30 серпня 2021 року було отримане останнім 31 серпня 2021 року. 
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Посилаючись на дотримання у даному випадку процедури повідомлення щодо припинення електропостачання, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів попередження про це ОСОБА_1 у передбачені Кодексом систем розподілу та ПРРЕЕ строки, отже, доводів останнього про відсутність належного повідомлення про припинення постачання електричної енергії за місцем його проживання не спростував.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача на його користь 720,00 грн боргу, суд враховує викладений у постанові Верховного Суд від 25 вересня 2023 року у справі № 536/898/20 висновок про те, що понесені позивачем та його донькою витрати на проїзд до м. Полтави на засідання комісії з розгляду та розв`язанню суперечностей, спірних ситуацій між ПАТ «Полтаваобленерго» та споживачами, не є судовими витратами у розумінні статті 138 ЦПК України, тому не підлягають стягненню. Водночас суд не вбачає підстав для стягнення цієї суми як вимушено понесених матеріальних збитків з метою відновлення порушеного права, оскільки наведені позивачем обставини не охоплюються дією статті 22 ЦК України.
Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» 3% пені за кожен день прострочення виконання останнім договору з розподілу електричної енергії, внаслідок відсутності актів про прийняття-передавання наданої послуги за період із 01 лютого 2019 року по 29 вересня 2019 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
На офіційному сайті АТ «Полтаваобленерго» в загальному доступі опубліковано, зокрема, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, згідно з пунктом 1.1 якого цей договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам як послуги оператора системи. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору.
Умовами пункту 14 Додатку 4 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії передбачено, що за підсумками розрахункового місяця оператор системи оформляє та направляє (надає) споживачу Акт наданої послуги з розподілу електричної енергії.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з положеннями частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частин першої та третьої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).
Частинами другою, третьою статті 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець – суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.
Сфера дії цього Закону визначена статтею 1-1. Так, згідно з частиною першою цієї статті цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
За правилами статті 2 цього Закону законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) передбачені нормою статті 10 цього Закону.
Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення пені, позивач посилався на відсутність актів про прийняття-передавання наданої відповідачем послуги за період із 01 лютого 2019 року по 29 вересня 2019 року, що, на його думку, є підставою для нарахування пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Як встановлено пунктом 5.1.4 глави 5.1 розділу V ПРРЕЕ оператор системи несе відповідальність у порядку, передбаченому законодавством України, за завдані споживачу збитки внаслідок порушення ним умов договору та цих Правил.
Умовами договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії не передбачено обов`язку відповідача сплачувати збитки за ненадання Актів наданої послуги з розподілу електричної енергії, загальна вартість послуг не узгоджена, тому, на думку суду, положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються на спірні правовідносини, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Також суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь з АТ «Полтаваобленерго» 142,37 грн боргу, а саме майнової шкоди у зв`язку з відсутністю можливості користування оплаченими послугами Інтернету.
Так, позивач посилається на те, що у зв`язку з незаконним припиненням надання відповідачем послуг з електропостачання, він втратив можливість користування оплаченими послугами Інтернету від компанії «ЛІНК», внаслідок чого йому завдано матеріальних збитків на суму 142,37 грн. Водночас доказів щодо існування договірних відносин з цією компанією та оплати таких послуг позивач суду не надав.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, зокрема зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення – право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 20 грудня 2024 року у справі № 761/26091/23).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19).
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Під час розгляду справи судом встановлено незаконність дій відповідача АТ «Полтаваобленерго», які полягали у відключенні домоволодіння ОСОБА_1 від електричної енергії, що тривало близько місяця, і очевидними є наявність психологічних і душевних страждань позивача, що спричинено порушенням звичайного життєвого комфорту, що пов`язаний з електрифікацією приміщень домоволодіння та звичним користуванням ними за призначенням, переживаннями з приводу неправомірних дій щодо нього, наслідки яких діяли тривалий період, витрачених зусиль для відновлення електропостачання.
Одночасно суд відхиляє доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди внаслідок прямої дискримінації за віросповіданням, з підстав їх недоведеності.
При цьому суд дійшов висновку, що заявлений розмір моральної шкоди 434192600,00 грн є невиправдано завищеним та не відповідає серйозності наслідків, що настали, у зв`язку з чим набуває ознак безпідставного збагачення.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи та виходячи з критерію розумності і справедливості, а також ураховуючи глибину душевних страждань позивача та тривалість існування порушення, суд вважає справедливим розмір грошової компенсації завданої позивачу моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. 
Відшкодування моральної шкоди в такому розмірі буде співмірним із спричиненою позивачу моральною шкодою та не матиме наслідком збагачення позивача за рахунок відповідача.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а судом позов частково задоволено, відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Керуючись статтями 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконним відключення електропостачання, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.
Визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» щодо відключення від електропостачання 29 вересня 2021 року домоволодіння споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Полтаваобленерго», ЄДРПОУ 00131819, адреса: вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава.
Суддя Т. М. Ковальчук