ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 червня 2026 року	Справа №160/5611/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі-відповідач), третя особа: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею (статтями) 210 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею (статтями) 210 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що дії суб`єкта владних повноважень, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 є протиправними та незаконними, а саме вказує, що наявне незаконне внесення відповідачем відомостей про порушення правил військового обліку з боку позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, крім того, твердження про не явку позивача по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_1 є хибним, оскільки, позивач не отримував жодної повістки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/5611/26, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи у письмовому провадженні.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
31.03.2026 року через систему «Електронний суд» від третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що станом на 10.03.2026 в ІКС «ІПНП» наявна інформація на особу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.02.2026 №Е4698651, щодо порушення законодавства про мобілізацію, відділом поліції № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області зареєстровано ЄО № 4094 від 12.02.2026. Таким чином, ГУНП отримавши звернення від ІНФОРМАЦІЯ_4 , надіслане у вигляді набору даних шляхом електронної автоматизованої взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів і єдиною інформаційною системою МВС, щодо доставлення особи для складання адміністративного протоколу, діяло в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також правилами військового обліку, згідно з Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадження була доставлена до електронного кабінету відповідача.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно відомостей електронного військово-облікового документа позивача «Резерв+» перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаний та 12.07.2024 року уточнив свої дані в додатку, про що міститься відмітка «дані уточнено вчасно».
20 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 , було винесено постанову №1/153/ВОБ від 20.02.2026р. про накладення на громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , штрафу у сумі 17 000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) за ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення 
Позивач звернувся до Новокодацього районного суду міста Дніпра з позовною заявою про с касування вище зазначеної постанови.
Рішенням Новокодацього районного суду міста Дніпра від 26.05.2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, було відмовлено.
До отримання рішення суду, яке набрало законної сили, позивач звертався до відповідних органів із адвокатськими запитами.
20.06.2025 року представником позивача адвокатом Хохленком Антоном Олександровичем було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо надання інформації стосовно підстав оголошення розшуку та врахування Рішення суду, яким закрито адміністративну справу. Жодної відповіді на адвокатський запит не надійшло. 
04.08.2025 року було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо надання інформації стосовно підстав оголошення розшуку та врахування Рішення суду, яким закрито адміністративну справу. Жодної відповіді на адвокатський запит не надійшло.
Листом від 15.08.2025 за №201866-2025 Дніпровським РУП №1 ГУНП, долученим до матеріалів справи третьою особою, повідомлено, що станом на 14.08.2025 за даними системи ІПНП наявне звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Звернення зареєстровано за № 36431 від 05.12.2024 у ВП № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП, та внесено до ІПНП ІНФОРМАЦІЯ_4 за № Е215394 від 27.11.2024. За результатами розгляду рішення прийнято відповідно до Закону України «Про звернення громадян». При цьому, за даними системи ІПНП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у державному розшуку станом на 14.08.2025, не перебуває.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та постановлено:
«Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 20 лютого 2025 року № 1/153/ ВОБ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. 
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.»
Після набрання рішенням суду законної сили позивач через застосунок «Резерв+» дізнався, що не зважаючи на рішення суду все ще перебуває у розшуку, причина: порушення правил військового обліку.
26.02.2026 року позивач через свого представника адвоката Хохленка Антона Олександровича звернувся з адвокатським запитом №2026/02 до Дніпровського РУП №1 ГУНП, щодо надання інформації про підстави розшуку ОСОБА_1 . 
Листом від 27.02.2026 за №89568-2026 Дніпровським РУП №1 ГУНП повідомлено, що станом на 27.02.2026 за даними системи ІПНП наявне звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Звернення зареєстровано до журналу єдиного обліку за № 4094 від 12.02.2026 у відділі поліції № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП, та внесено до ІПНП ІНФОРМАЦІЯ_4 за № Е4698651 від 12.02.2026. За результатами розгляду рішення прийнято відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Одночасно з цим повідомлено, що за даними системи ІПНП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у державному розшуку станом на 27.02.2026, не перебуває.
Листом від 10.03.2026 за №97311-2026 Дніпровським РУП №1 ГУНП повідомлено, що згідно з даними системи «ІПНП» станом на 10.03.2026 стосовно ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.02.2026 №Е4698651, щодо порушення законодавства про мобілізацію, відділом поліції № 1 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області зареєстровано ЄО № 4094 від 12.02.2026.
Відповідно до відомостей, які зазначені у розширеному витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у графі правопорушення міститься відмітка про відсутність правопорушень з боку ОСОБА_1 .
Позивач вважає вищенаведені доводи відповідача щодо порушення правил військового обліку необґрунтованими й незаконними, повістки позивач не отримував, а отже відповідно внесення відповідачем відомостей про порушення правил військового обліку з боку позивача до Єдиного реєстру військовозобов`язаних призовників та резервістів неправомірним, а також вважає неправомірним трактування законодавства й злий умисел відповідача по такому внесенню, що спричинило порушення прав та законних інтересів позивача, що й стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частинами першою, третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною п`ятою статті 33 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина перша статті 34 Закону №2232-ХІІ).
На виконання ч. 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1487 (далі Порядок №1487), пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 року №1951-VIII(далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
До Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).
Згідно з пунктом 21 Порядку №560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до п. 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) Відповідно до п. 34 Порядку №560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних. У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
За пп. 2 п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, є:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Абзацом 18 пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, встановлено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
З урахуванням зазначеного, відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних.
Диспозиція статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Відповідно до частини 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
На вимогу суду такі документи відповідачем не надано.
Таким чином, відповідач забезпечив наявність щодо позивача в його військово-обліковому документі відмітки про порушення правил військового обліку, однак до адміністративної відповідальності позивач не притягався, відповідні докази відповідачем не надано на підтвердження правомірності своїх дії згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про те, що таких доказів не існує.
Суд зазначає, що вищевикладене нормативно-правове обґрунтування пов`язує можливість існування відомостей у військово-обліковому документі про порушення правил військового обліку лише з притягненням особи до відповідальності.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять допустимих, належних та достовірних доказів отримання позивачем повістки або іншого повідомлення його про необхідність прибуття до відповідача. У справі відсутні докази направлення на адресу позивача рекомендованого листа з повідомленням про вручення повістки, а також докази її отримання або неотримання позивачем.
З огляду на це, позивач не може вважатись таким, що отримав повістку про виклик його до органу ТЦК та СП у встановленому порядку, а отже не може нести відповідальність за неприбуття/несвоєчасне прибуття на підставі такої повістки.
Відтак, внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку без законних на те підстав, а саме, за відсутності факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності, призводить до порушення прав позивача.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що оскільки відсутній факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відтак відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення військового обліку відносно нього внесені безпідставно.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача направити до територіальних органів Національної поліції України повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 56 та п. 79 Порядку №1487 органи Національної поліції України здійснюють адміністративне затримання та доставлення до ТЦК та СП осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.
Також, за результатом отриманого від ТЦК та СП звернення органи (підрозділи) поліції вносять інформацію про особу-порушника до Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».
З наведених вище норм Порядку №1487 вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки з метою виконання покладених на них завдань звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210,210-1 КУпАП (порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) для складення протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку. Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи.
Судом встановлено відсутність підстав для направлення відповідачем стосовно ОСОБА_1 звернення до органу Національної поліції, тому саме відповідач відповідно до вимог Порядку №1487 зобов`язаний направити до Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для розшуку, адміністративного затримання та доставлення військовозобов`язаного ОСОБА_1 , щодо якого надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства(Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Відтак, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає доцільним задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку з тим, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією від 09.03.2026 року та відповідає приписам ЗУ «Про судовий збір», то стягненню з відповідача підлягає сума судового збору пропорційно до задоволених судом вимог, а отже, судовий збір підлягає стягненню в сумі 1331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна