Справа №443/365/26
Провадження №3/443/411/26

ПОСТАНОВА
іменем України

01 червня 2026 року        місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Львівській області ДПС України до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , керівника ТзОВ «ДП «Жидачівліс»

за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу №012295/Ж13/819/13-01-04-06 про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ від 18.02.2026, ОСОБА_1 , будучи керівником ТзОВ «ДП «Жидачівліс», порушив терміни сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за 30.09.2025, 30.10.2025, 30.11.2025, 30.12.2025 та 30.01.2026, чим порушено п. 287.4 ст. 287 та п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, своїми діями вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності на виклик суду не з`явився, хоча про дату час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. При цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за адресою, яка вказана в протоколі №012295 /Ж13/819/13-01-04-06 про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ від 18.02.2026 судом скеровувалась судова повістка про виклик до суду та рекомендоване повідомлення повернулося до суду із відміткою «вручено особисто». 
Тому у відповідності до ст. 268 КУпАП розгляд справи проведено без вказаної особи.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить такого висновку.
Відповідно до диспозиції частини 1 статті 163-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приписами п.287.4 Податкового кодексу України, встановлено, що податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, головним державним інспектором долучено до матеріалів справи протокол №012295 /Ж13/819/13-01-04-06 про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ від 18.02.2026, акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів №5671/13-001-04-06/30772061 від 09.02.2026; акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів №6547/13-01-04-06/30772061 від 18.02.2026. 

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, документ може бути доказом лише за умови, що він складений у передбаченому законом порядку та містить достовірні відомості.
Згідно з п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Із досліджених судом актів камеральної перевірки вбачається, що в їхньому змісті після оформлення документа були внесені виправлення від руки шляхом закреслення первинно зазначених дат та внесення інших дат. При цьому такі виправлення стосуються істотних для висновків перевірки обставин, а саме дати фактичної сплати узгодженого податкового зобов`язання, від якої безпосередньо залежить визначення кількості днів прострочення та наявність складу правопорушення.
Суддя звертає увагу, що Податковий кодекс України не передбачає процедури внесення змін до акта камеральної перевірки шляхом закреслення відомостей та їх заміни рукописними виправленнями після складання і реєстрації такого акта. 
За таких обставин суддя позбавлений можливості достовірно встановити, які саме відомості були зафіксовані посадовою особою контролюючого органу під час оформлення результатів перевірки, а які були внесені пізніше, а також перевірити дотримання встановленої законом процедури оформлення результатів камеральної перевірки.
Наявність у документі не застережених та не оформлених у передбачений законом спосіб виправлень унеможливлює визнання такого документа належним і допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки його зміст викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності викладених у ньому відомостей.
Таким чином, акти про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів, не відповідають критерію допустимості доказів і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року, заява №3 6673/04).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Відтак, у справі відсутні допустимі докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.
Отже, за встановлених у судовому засіданні усіх обставин даної справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності висную, що направлені до Жидачівського районного суду Львівської області матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП та їх аргументація у цілому не підтверджують у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення та є сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року в справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» («Ireland v. The United Kingdom», заява № 5310/71) та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» («Korobov v.Ukraine», заява № 39598/03). Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 в справі № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, відповідно до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що в діях ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно з п. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.
У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. 247, 279, 283, 284, 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 163-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя      Р.Г. Равлінко