Справа № 727/1/25 
Провадження № 1-кп/727/30/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024260000000491 від 07.06.2024 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Путилівка Нікопольського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.2 ст.309 КК України,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , всупереч моральним засадам суспільства в частині заборони зберігання вульгарно-натуралістичних, цинічних способів демонстрації статевих органів та статевих відносин, що посягають на основні принципи суспільної моралі у сфері статевих стосунків та знаходяться в явній суперечності з існуючими в суспільстві традиціями, а також завдають шкоди моральному вихованню людей, особливо неповнолітніх, що призводить до деформації моральних уявлень і понять про сексуальні відносини між людьми, діючи в порушення вимог ст.2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003, в порушення вимог ст.1, 2 Міжнародної конвенції «Про припинення обігу порнографічних видань та торгівлі ними», укладеною в Женеві 12.09.1923, а також Конвенції Ради Європи «Про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», яку ратифіковано Україною 20.06.2012, у період часу з 20.09.2024 по 26.09.2024, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання доступу до матеріалів (відео-, фотофайлів) дитячої порнографії, за допомогою свого комп`ютера з системним блоком «Vinga», в якому наявний накопичувач Kingston SNV2S/500G з серійним номером №50026В77857859ВС ємністю 500GB, який належить йому на праві власності, використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи та технології, маючи доступ до всесвітньої мережі Інтернет, який надавався провайдером ТОВ «Intelekt», за допомогою кінцевого мережевого обладнання, яке забезпечує доступ до мережі Інтернет з MAC-адреси а86е.84с2.6491 використовуючи закриті веб-ресурси, а саме: udp: //46.148.18.250:2710; http: //bt.t-ru.org/ann; udp: //explodie.org:6969/announce; http: //retracker.local/announce; http: //tracker.firebase.ws:5678/announce; udp: //opentor.org: 2710; udp: //tracker.opentrackr.org:1337/announce; http: //tracker.dler.org:6969/announce; upd: //tracker.openbittorrent.com:80/announce, за допомогою програмного забезпечення додатку «MediaGet», що встановлений на його персональному комп`ютері отримав доступ до продукції, яка згідно висновку судової мистецтвознавчої експертизи №СЕ-19/123-24/13017-МЗ від 07.11.2024, належить до дитячої порнографії, яку в подальшому зберігав без мети збуту чи розповсюдження.
Крім цього, ОСОБА_4 , діючи всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 за невстановлених слідством обставин придбав психотропну речовину – амфетамін, яку переніс у квартиру по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав без мети збуту до 26.09.2024.
В подальшому, 26.09.2024 в період часу з 08:14 до 09:47 в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Чернівці, за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: 4 згортки фольги з вмістом порошкоподібних речовин, як згідно висновку експерта №СЕ-19/126-24/10482-НЗПРАП від 30.09.2024, містять в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, масою 1,6860 г, що згідно Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», становить великі розміри, та які ОСОБА_4 придбав та зберігав без мети збуту.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння за ч.1 ст.301-1, ч.2 ст.309 КК України визнав у повному обсязі та у вчиненому щиро розкаявся, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, надав пояснення щодо вчинення кримінального правопорушення так, як вони встановлені судом. Просить суд не призначати сувору міру покарання.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у скоєнні кримінального правопорушення та щире каяття, заслухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , а також дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.1 ст.301-1 КК України, як умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та технологій, а також умисному її зберіганні, без мети збуту чи розповсюдження, та ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збути, за кваліфікуючою ознакою: якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного діяння, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують відповідальність обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, військовослужбовець, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, зареєстрований 07.08.2023 в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер», діагноз: гостра інтоксикація амфетаміном, раніше не судимий, згідно витягу з оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення рівень ризику визначено як середній.
Таким чином, до обставин, відповідно до ст.66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.
Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п.1 ч.1 ст.66 КК України. Тобто, передбачені п.1 ч.1 ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.
Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_4 надав активну допомогу слідству, яка полягала в тому, що він під час обшуку добровільно вказав про наявність у нього психотропної речовини та надав її працівникам поліції.
Обставин, відповідно до ч.1 ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Водночас, кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положень ст.69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи винного. Підставами призначення більш м`якого покарання є дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення так і особу винного: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; 2) дані, які певним чином характеризують особу винного.
При цьому, суд повинен встановити наявність не однієї, а кількох таких обставин та ці обставини повинні істотно знижувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Одночасно їх наявність впливає і на рівень небезпечності особи винного.
При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер і залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень статей 65, 66, 69 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та особу винного. Суд, застосовуючи положення ст.69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали б знизити ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, окрім іншого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1, ч.2 ст.309 КК України, яке віднесено до категорії не тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, його особисте ставлення до вчиненого діяння.
Також суд зважив на наявність обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання визнання вини, щире каяття, обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до положень ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
Суд також ураховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, під час судового розгляду не намагався приховати певні обставини, у зв`язку із чим судовий розгляд справи був проведений у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Посткримінальна поведінка ОСОБА_4 засвідчує про його каяття, характеризує суб`єктивне ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що він визнав свою провину, критично оцінив свої дії, шкодує з приводу вчиненого, повністю усвідомив наслідки свого діяння, зробив для себе відповідні висновки.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнав необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_4 покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.301-1 КК України у виді штрафу.
На переконання суду, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, саме призначення основного покарання у виді штрафу із застосуванням ст.69 КК України, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України і буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 й запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Також суд вважає, що поведінка обвинуваченого свідчить про те, що він став на шлях виправлення, у житті має обставини та цінності, які будуть стимулювати його до належної поведінки, що істотно знижує ступінь його суспільної небезпеки.
Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, враховуючи наявність ряду пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення на підставі ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.301-1 КК України у виді штрафу.
При цьому, суд враховує конкретні обставини по справі, виходячи із загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймаючи до уваги інформацію про мотиви та причини скоєного кримінального правопорушення, за наявності вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, що дає можливість застосування положення ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 301-1 ч.1 КК України, зважаючи на те, що призначення покарання у виді штрафу у даному випадку представляє собою реальну міру покарання, яка може бути звернена у період дії воєнного стану, в тому числі і на потреби Збройних Сил України.
Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, матеріальної шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати на залучення експертів по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст.124 КПК України.
Доля речових доказів підлягає вирішенню згідно положень ст.100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обирався у виді особистого зобов`язання.
Керуючись статтями 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
за ч.1 ст.301-1 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.301-1 КК України, у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з навчанням, вихованням та проведенням дозвілля дітей строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 45 900 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот) грн. з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною з навчанням, вихованням та проведенням дозвілля дітей строком на 2 (два) роки.
До набрання вироком законної сили, залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню, що складають 23 761, 14 грн. за проведення експертиз.
Речові докази:
- носії інформації залишити в матеріалах кримінального провадження;
- психотропну речовину, обіг якої обмежено – амфетамін, масою 1, 6860 г, запаковану у сейф-пакет 3690512 – знищити;
- системний блок комп`ютера Vinga, з накопичувачем Kingston SNV2S/500G, флеш накопичувач Kingston об`ємом 32 ГБ, флеш накопичувач Toshiba об`ємом 32 ГБ – повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_1