ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
02.06.2026	Справа № 910/1819/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участю секретаря судового засідання Вілінської О.О., розглянувши матеріали справи
за позовом Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 22883141)
до Приватного підприємства "ШЕРАТОН 3" (вул. Маричанська, 6/6, м. Київ, 03040, код ЄДРПОУ 31109872)
про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 3 123 650,77 грн

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "ШЕРАТОН 3" (далі - відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,2560 га з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014, місце розташування – вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янському районі м. Києва за період з 30.01.2023 до 31.12.2025 у розмірі 3 123 650,77 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне підприємство "ШЕРАТОН 3", як фактичний користувач земельної ділянки площею 0,2560 га з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014 на вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янському районі м. Києва, без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки (Київської міської ради) зберегло у себе кошти, які мало заплатити за користування нею, що є підставою для стягнення з підприємства безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої орендної плати на підставі ст. 1212 ЦК України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 17.03.2026.
13.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що матеріали справи не містять жодних відомостей про нормативно – грошову оцінку спірної земельної ділянки станом на 2025, 2024, 2023. На думку позивача, у даному випадку Позивач повинен був довести, зокрема, розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки у кожному з періодів, за які заявлено вимоги; дату затвердження та введення в дію відповідної нормативної грошової оцінки; правові підстави застосування саме цієї нормативної грошової оцінки для визначення розміру заявлених до стягнення коштів. Позивачем не надано актів обстеження земельної ділянки, складених уповноваженими органами, які б підтверджували фактичне використання Відповідачем спірної земельної ділянки у заявлений період. Сам факт розташування будівлі на земельній ділянці не свідчить про використання всієї її площі. Податковий орган підтвердив сам факт здійснення Відповідачем платежів за користування землею.
16.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
У підготовчому засіданні 17.03.2026 судом, на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву до 21.04.2026.
16.04.2026 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою від 21.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу по суті на 19.05.2026.
В судовому засіданні 19.05.2026 оголошено перерву до 02.06.2026.
02.06.2026 представником позивача подано письмові пояснення (судові дебати).
В судовому засіданні 02.06.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.01.2023 № НВ-6800077372023, державна реєстрація земельної ділянки площею 0,2560 га з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014, місце розташування – вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янському районі м. Києва, вид цільового призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, проведена 30.01.2023 Відділом № 1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 29.04.2020.
Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України власником земельної ділянки площею 0,2560 га з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014, місце розташування – вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янському районі м. Києва (далі Земельна ділянка) є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.
Отже, Земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 30.01.2023. 
Згідно з інформаційною довідкою від 19.02.2026 № 464923620 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Земельна ділянка забудована об`єктами нерухомого майна, що належить ПП «ШЕРАТОН 3», а саме: нежитловою будівлею (літера А) загальною площею 695 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 574347680000), право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.11.2014, номер запису про право власності 8728073; нежитловою будівлею (Літера Б) загальною площею 344,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 535716780000), право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.11.2014, номер запису про право власності 8182147.
Так, відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 05.01.2026 № НВ-9900487832026, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014 становить – 23 355 348,05 грн.
Таким чином, нормативна грошова оцінка земельної ділянки в розрізі років визначалась відповідно до вимог законодавства, та за 2025 рік становить 23 355 348,05 грн (відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 05.01.2026 № НВ-9900487832026); за 2024 рік становить 20 852 989,33 грн (23 355 348,05/1,12), де зазначені: нормативно-грошова оцінка Земельної ділянки за 2025 рік; коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік; за 2023 рік становить 19 841 093,56 грн (20 852 989,33/1,051), де зазначені: нормативно-грошова оцінка Земельної ділянки за 2024 рік; коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік.
Ставка орендної плати визначається за період 30.01.2023-31.12.2023 відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2023 рік» від 08.12.2022 № 5828/5869; 01.01.2024-31.12.2024 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2024 рік» від 14.12.2023 № 7531/7572; 01.01.2025 – 31.12.2025 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2025 рік» від 05.12.2024 № 426/10234, де визначені розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки). До земель з видом цільового призначення – 03.07 застосовується ставка орендної плати - 5%.
Крім того, слід зазначити що за даними Головного управління ДПС у місті Києві (лист від 08.01.2026 № 678/5/26-15-04-15-03) інформація щодо задекларованих, сплачених податкових зобов`язань та заборгованості по платі за землю ПП «Шератон 3», код ЄДРПОУ 31109872, за період з 01.01.2020 по 31.12.2025 до Центральної державної податкової інспекції Головного управління ДПС у м. Києві (Солом`янський район) наведена у додатку №1, відповідно до якого за спірну земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014 не сплачувалась плата за землю. 
З огляду на те, що відповідач, як власник нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014, площею 0,2560 га, за адресою: вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янського районі міста Києва, не здійснивши державної реєстрації права оренди земельної ділянки та не сплачуючи орендну плату, використовує вказану земельну ділянку для обслуговування своїх об`єктів нерухомості без достатньої правової підстави, позивач просить стягнути з відповідача, в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України, безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 30.01.2023 по 31.12.2025 у сумі 3 123 650,77 грн.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
За змістом вказаних положень Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.
Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як шкода, протиправна поведінка її заподіювача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).
Натомість предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
За змістом положень глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Частиною 1 статті 93 та статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу).
Таким чином, за змістом вказаних положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18 було викладено правовий висновок, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Згідно з частинами 1-4, 9 статті 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6800077372023 від 30.01.2023 власником земельної ділянки площею 0,2560 га (кадастровий номер 8000000000:72:213:0014) по вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янському районі міста Києва є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради. Цільове призначення вищевказаної земельної ділянки: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування спірною земельною ділянкою, зокрема укладення відповідних договорів оренди з Київською міською радою та державної реєстрації такого права, а отже, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна право користування земельною ділянкою, якого не існувало у продавця на момент укладення договору купівлі-продажу, до набувача не перейшло. Таким чином відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.
Отже, відповідач, набувши 28.11.2014 право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку до теперішнього часу не оформив речового права на спірну земельну ділянку.
Окрім того, суд звертає увагу, що неналежне виконання своїх обов`язків з боку позивача щодо укладення договору оренди земельної ділянки не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати за користування сформованою земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. В цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18).
За змістом частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлових приміщень, які належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.
Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем нерухомим майном а саме: нежитловою будівлею (літера А) загальною площею 695 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 574347680000), право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.11.2014, номер запису про право власності 8728073; нежитловою будівлею (Літера Б) загальною площею 344,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 535716780000), право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.11.2014, номер запису про право власності 8182147, презюмується користування спірною земельною ділянкою.
Так, відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 05.01.2026 № НВ-9900487832026, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014 становить – 23 355 348,05 грн.
Згідно з пунктом 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий застосовується із значенням 115. 
Індекс споживчих цін встановлюється Державною службою статистики України, є загальнодоступним, розміщується на їх офіційному сайті, а тому не потребує доказування. Відповідно до інформації з офіційного сайту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, адже саме цей орган уповноважений реалізовувати державну політику у сфері земельних відносин (https:// land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi oczinky-zemel-za-2025-rik/) «значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024рік становить 1,12 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь); за 2023 рік становить 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь). 
Крім того, витяги, які були та будуть сформовані в період з 01 січня до 15 січня 2026 року, не містять коефіцієнтів індексації за 2025 рік. Відповідно значення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, зазначене в цих витягах, потребуватиме перерахунку із застосуванням коефіцієнта індексації за 2025 рік».
Таким чином, нормативна грошова оцінка земельної ділянки в розрізі років визначалась відповідно до вимог законодавства, та за 2025 рік становить 23 355 348,05 грн (відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 05.01.2026 № НВ-9900487832026); за 2024 рік становить 20 852 989,33 грн (23 355 348,05/1,12), де зазначені: нормативно-грошова оцінка Земельної ділянки за 2025 рік; коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2024 рік; за 2023 рік становить 19 841 093,56 грн (20 852 989,33/1,051), де зазначені: нормативно-грошова оцінка Земельної ділянки за 2024 рік; коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік.
Відповідно до постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2025 у справі № № 903/622/24, де суд виснував таке: « 5.10. Відповідно до положень пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. \
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок». 
Як вже встановлено вище, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.01.2023 № НВ-6800077372023, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014належить до земель з видом цільового призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 
Ставка орендної плати визначається за період 30.01.2023-31.12.2023 відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2023 рік» від 08.12.2022 № 5828/5869; 01.01.2024-31.12.2024 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2024 рік» від 14.12.2023 № 7531/7572; 01.01.2025 – 31.12.2025 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2025 рік» від 05.12.2024 № 426/10234, де визначені розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки). До земель з видом цільового призначення – 03.07 застосовується ставка орендної плати - 5%. 
Відповідно до розрахунку Київської міської ради загальна сума відшкодування розраховується таким чином: 1. з 30.01.2023 по 31.12.2023 19 841 093,56*5%/365*336 днів = 913 233,90 грн; 2. з 01.01.2024 по 31.12.2024 20 852 989,33*5%/366*366 днів = 1 042 649,47 грн; 3. з 01.01.2025 по 31.12.2025 23 355 348,05*5%/365*365 днів = 1 167 767,40 грн, а разом: 913 233,90 + 1 042 649,47 + 1 167 767,40 = 3 123 650,77 грн.
де зазначені: період (рік) розрахунку; нормативно-грошова оцінка Земельної ділянки за вказаний період; ставка орендної плати, яка підлягала застосуванню у відповідному періоді (році); кількість днів у відповідному році; кількість днів у відповідному періоді та сума сплати за відповідний період.
Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).
Відповідач, як встановлено судом, у спірний період не був власником та постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. При цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ст. 14.1.125 Податкового кодексу України).
Орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - це обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (ст. 14.1.136 Податкового кодексу України).
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (ст. 288.4 Податкового кодексу України).
Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (статті 288.5.1, 288.5.2 Податкового кодексу України).
Таким чином, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти).
Вищезазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.05.2018 у справі № 922/3413/17.
У даному випадку спір пов`язаний зі стягненням безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне (позадоговірне) використання відповідачем земельної ділянки, а відтак під час вирішення спору суд, зокрема, керується наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 правовим висновком щодо застосування у подібних правовідносинах норми статті 1212 Цивільного кодексу України.
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).
Відповідно до частини другої статті 20 та частини третьої статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Таким чином, позивачем правомірно здійснено розрахунок позовних вимог виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки 8000000000:72:213:0014.
Суд, перевіривши розрахунок позивача, дійшов висновку про правильність його проведення на основі належних і допустимих доказів - Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,7617 га (кадастровий номер 8000000000:72:213:0014) по вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янського районі міста Києва, з урахуванням відповідних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель.
Відповідач обґрунтованих заперечень щодо правильності здійснених позивачем нарахувань (контррозрахунок) у встановленому законом порядку не надав. В матеріалах справи також відсутні докази сплати відповідачем 3 123 650,77 грн.
Заперечення відповідача щодо розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, не приймаються судом до уваги та спростовуються наступним.
За приписами частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки – це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. 
Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. 
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.07.2023 у справі № 918/779/22 витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки), а інформація (дані), визначена у цьому витязі, є обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) орендної плати, суми, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється у відповідності до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2021 № 1147 (далі – Методика) та Закону України «Про оцінку земель». 
Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру. 
Надання відомостей з Державного земельного кадастру, у тому числі у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, є адміністративними послугами, надання яких, відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги», розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 року № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг», та наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 25 грудня 2014 року № 435 «Про надання адміністративних послуг через центри надання адміністративних послуг» з 01.01.2015 року здійснюється виключно через центри надання адміністративних послуг, які утворені при місцевих державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування. 
Крім того, слід зазначити, вищезазначеними нормативно-правовими актами та програмним забезпеченням Державного земельного кадастру не передбачена можливість видачі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за минулі роки або станом на певну дату. 
Таким чином, матеріали справи містять належні докази оцінки землі за весь спірний період, зокрема витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 05.01.2026 № НВ-9900487832026, згідно з яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014 становить – 23 355 348,05 грн.
Щодо твердження Відповідача, що сам факт розташування будівлі на земельній ділянці не свідчить про використання всієї її площі, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. 
Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. 
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. 
Відтак, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. 
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 року у справі № 922/3463/19. 
Як встановлено судом вище, Земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 30.01.2023. 
Твердження Відповідача, що в даному випадку має значення площа земельної ділянки, яку фактично він використовує, і підтвердження її (площі) належними доказами, а не просто факт формування земельної ділянки, яка ще не передана відповідачам в оренду, суперечить висновку Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, сформованому у постанові від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/20 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати , де серед іншого суд зазначив таке: «При цьому твердження скаржника про користування меншою площею земельної ділянки, а саме лише тією, на якій розташована нежитлова будівля літ. "А-4", колегія суддів вважає недоречними, оскільки, по-перше, спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою, по-друге, як правильно встановили суди попередніх інстанцій, позивач не надав доказів на підтвердження формування за адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Отже, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, доведений, обґрунтований і підтверджений достатніми доказами, про що правомірно зазначили суди попередніх інстанцій». Аналогічну правову позицію викладено також у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19.
Що сплати Відповідачем земельного податку, то за даними Головного управління ДПС у місті Києві (лист від 08.01.2026 № 678/5/26-15-04-15-03) за спірну земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014 не сплачувалась плата за землю. 
Водночас, вносилась плата за земельну ділянку без зазначення кадастрового номера. Із наданих Відповідачем до відзиву на позовну заяву податкових декларацій за 2023-2025 роки, видно, що інформація вноситься за дві земельні ділянки площею 695 кв.м і 344,1 кв.м, що знаходяться у Солом`янському районі міста Києва. 
При цьому, спірна земельна ділянка має площу 0,2560 га, кадастровий номер 8000000000:72:213:0014, місце розташування – вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янському районі м. Києва.
Отже, доказів сплати за земельну ділянку, яка має площу 0,2560 га, кадастровий номер 8000000000:72:213:0014, місце розташування – вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янському районі м. Києва, матеріали справи не містять.
Посилання Відповідача на положення абзацу 1 підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, згідно з яким за період з 01.03.2022 року по 31.12.2022 не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної форми власності) за земельні ділянки, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не приймаються судом до уваги. 
Правова позиція щодо неможливості застосування наведених вище норм законодавства до спірних правовідносин викладені у постанові Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24, де вказано про те, що положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023 підлягають застосуванню у разі наявності правових підстав для володіння чи користування земельними ділянками, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.
Недоведеним є твердження Відповідача, що він не був належним чином повідомлений про формування земельної ділянки та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, можливість самостійного отримання відомостей була істотна обмежена. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. 
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 року у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. 
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20 та у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 року у справі № 922/2060/22.
Із дня набуття права власності на об`єкти нерухомого майна відповідач, як власник такого майна, став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти, тому саме із цієї дати у відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно у розмірі орендної плати.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають безпідставно збережені кошти в сумі 3 123 650,77 грн.
При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ШЕРАТОН 3» (03040, місто Київ, вул. Андрія Бубнова, буд. 6/6, ідентифікаційний код юридичної особи 31109872) на користь Київської міської ради (вул. Хрещатик, буд. 36, м. Київ, 01001; код ЄДРПОУ 22883141) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,2560 га з кадастровим номером 8000000000:72:213:0014, місце розташування вул. Протасів Яр, 13 у Солом`янському районі м. Києва за період з 30.01.2023 до 31.12.2025 у розмірі 3 123 650 (три мільйони сто двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят) грн 77 коп та 28 721 (двадцять вісім тисяч сімсот двадцять одну) грн 74 коп судового збору.
3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2026.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА