Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/793/26
Номер провадження 2/299/380/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого – судді Леньо В.В., при секретарі – Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, 

В С Т А Н О В И В :
Адвокат Стасюк Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.
Заявлені позовні вимоги мотивовано тим, що 16.01.2016 року сторони у справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до судового наказу від 06.12.2024 року виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, а саме з 26.09.2024 року, і до досягнення дітьми повноліття. 
Відповідно до даних АСВП, за параметрами пошуку боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у Виноградівському відділі ДВС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито ВП №79340989 (роздруківка інформації з https://asvpweb.miniust.gov.ua/#/search-debtors).
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.06.2025 року по справі №299/2006/25 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 11.07.2025 року.
Позивач вказує, що з моменту видачі судового наказу обставини щодо стягнення аліментів змінилися.
28 січня 2026 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було укладено договір про визначення місця проживання дитини, а саме відповідно до п.2 договору батьки (сторони у справі) домовились, що до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чотирнадцятирічного віку дитина буде проживати разом з Батьком за адресою: АДРЕСА_1 , або у випадку зміни адреси Батька - за новою адресою Батька. Батько зобов`язаний повідомити Матір дитини нове місце проживання протягом десяти днів з моменту зміни місця проживання. На період шкільних канікул дитина може проживати разом з матір`ю. Після досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку місце проживання дитини буде визначатися за згодою Батьків та дитини.
Відповідно до частин 1, 5 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
З січня 2026 року малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом із позивачем, за його місцем проживання, перебуває на повному матеріальному утриманні позивача - придбання продуктів харчування, одягу, взуття, шкільного приладдя, предметів особистої гігієни, поповнення рахунків мобільних телефонів, оплату комунальних послуг і т.ін. Тому вважає, що не має підстав у подальшому стягненні з нього аліментів в користь відповідачки. Просить з цих підстав позов задоволити.

Представник відповідачки адвокат Нечаєв В.В. подав до суду зустрічний позов.
Зустрічний позов мотивовано тим, що 06 грудня 2024 року Виноградівським районним судом Закарпатської області було видано судовий наказ у справі № 299/6624/24, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання двох дітей у єдиній частці від усіх видів його заробітку (доходу). Такий порядок стягнення відповідає загальній конструкції статті 183 СК України, відповідно до якої, якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) платника на їх утримання. 
На момент видачі судового наказу аліментне зобов`язання охоплювало утримання обох дітей сторін, а саме: сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 . Відповідно, правова природа вказаного судового наказу полягала не у встановленні окремих, самостійних і незалежних один від одного обов`язків щодо кожної дитини, а у визначенні єдиного аліментного зобов`язання щодо двох дітей одночасно. 
Після видачі вказаного судового наказу позивач у первісній справі почав посилатися на зміну обставин, зокрема на те, що син ОСОБА_4 проживає разом із ним. Саме ці обставини він поклав в основу своїх вимог про припинення стягнення аліментів та відкликання судового наказу. При цьому навіть за змістом первісного позову питання ставиться фактично щодо однієї дитини, тоді як наслідком заявлених вимог має стати усунення з виконання всього судового наказу, який регулює аліментні правовідносини щодо двох дітей. 
Водночас син ОСОБА_3 продовжує потребувати постійного, належного і безперервного матеріального забезпечення. Його право на утримання з боку батька не припиняється лише з тієї причини, що позивач заявляє про зміну фактичних обставин щодо іншої дитини, оскільки обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття зберігається, а зміна раніше визначеного розміру аліментів допускається лише у встановленому законом порядку. 
Таким чином, склалася ситуація, за якої первісний позов, навіть у разі часткового прийняття його доводів судом, не забезпечує належного та повного врегулювання аліментних правовідносин між сторонами. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини щодо однієї з дітей справді змінилися, це не може тягнути залишення без правового захисту та без визначеного аліментного забезпечення другої дитини – ОСОБА_3 . 
Саме з цієї причини відповідачка, не погоджуючись із первісним позовом та наполягаючи на відмові у його задоволенні в повному обсязі, одночасно вважає за необхідне заявити зустрічний позов. Такий зустрічний позов є взаємопов`язаним із первісним, оскільки виникає з тих самих сімейних правовідносин, а його розгляд разом із первісним позовом дає суду можливість у разі необхідності вирішити спір комплексно та виключити правову невизначеність щодо аліментного забезпечення сина ОСОБА_5 .
Вимогами зустрічного позову просить відмовити у задоволенні первісної позовної заяви та змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 , та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 20.03.2026 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів до розгляду в одному провадженні з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Представник позивача подав до суду заяву про зміну предмету позову, яку мотивував тим, що під час підготовчого провадження Відповідачкою було подано зустрічний позов, у якому вона просить змінити розмір аліментів на іншу дитину – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), встановивши їх у розмірі 1/4 частини доходу. 
Судовим наказом № 299/6624/24 від 06.12.2024 р. було встановлено стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 доходу. Математично та логічно це складало по 1/6 на кожну дитину. Оскільки сімейні обставини змінилися (діти розділені), встановлення аліментів на ОСОБА_5 у розмірі 1/4 (як просить Відповідачка) є необґрунтованим збільшенням навантаження на батька, який вже несе 100% витрат на утримання іншого сина. Збереження пропорції 1/6 є справедливим та таким, що відповідає попередньому рівню забезпечення дитини.
З врахуванням заяви про зміну предмету позову просив припинити стягнення з позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються згідно з судовим наказом Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.12.2024 року по справі № 299/6624/24 та в подальшому стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) Позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Сторони на розгляд справи не з`явилися.
Представник позивача – адвокат Стасюк Ю.П. подав заяву про визнання зустрічного позову, відмову від частини позовних вимог та розгляд справи за відсутності сторони. Згідно вказаної заяви ОСОБА_1 визнає позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Одночасно, ОСОБА_1 відмовляється від позовної вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку. Уточнені позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів за попереднім судовим рішенням підтримую в повному обсязі.

Представник відповідача – адвокат Нечаєв В.В. подав заяву про розгляд справи без особистої участі ОСОБА_2 та її представника. Згідно вказаної заяви зазначено, що в рамках розгляду справи між сторонами досягнуто домовленості про припинення стягнення первинних аліментів, та про внесення змін щодо розміру аліментів у частині 1/4 частка від всіх видів заробітків. Представник ОСОБА_1 – адвокат Стасюк Юрій подав зі своєї сторони аналогічне клопотання про визнання позову.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 
Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).
У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 16.01.2016 року сторони у справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.06.2025 року по справі №299/2006/25 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 11.07.2025 року.
Відповідно до судового наказу від 06.12.2024 року виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, а саме з 26.09.2024 року, і до досягнення дітьми повноліття. 
28 січня 2026 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було укладено договір про визначення місця проживання дитини, а саме відповідно до п.2 договору батьки (сторони у справі) домовились, що до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чотирнадцятирічного віку дитина буде проживати разом з Батьком за адресою: АДРЕСА_1 , або у випадку зміни адреси Батька - за новою адресою Батька. Батько зобов`язаний повідомити Матір дитини нове місце проживання протягом десяти днів з моменту зміни місця проживання. На період шкільних канікул дитина може проживати разом з матір`ю. Після досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку місце проживання дитини буде визначатися за згодою Батьків та дитини.
З моменту видачі судового наказу обставини щодо стягнення аліментів змінилися.
Отже, з матеріалів справи вбачається, та таке визнається сторонами, що –
- сторони перебували у шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей, які на час розгляду даної справи є неповнолітніми;
- шлюб між сторонами розірвано;
- судовим наказом вирішено стягувати з позивача на користь відповідачки на утримання дітей у розмірі 1/3 доходів;
- сторони погодили, що до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чотирнадцятирічного віку дитина буде проживати разом з Батьком (позивачем по справі).
У зв`язку із зазначеними обставинами Позивач за первісним позовом просить припинити стягнення аліментів, що стягуються згідно з судовим наказом від 06.12.2024 року по справі № 299/6624/24.
Позивач за зустрічним позовом (та відповідач за первісним позовом) просить вирішити питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Сторони погодили взаємні вимоги та такі визнали.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Суд зауважує, що принцип забезпечення найкращих інтересів для дитини виражається через такі засади, як рівність, пріоритетність сімейних форм виховання, забезпечення всебічного та гармонійного розвитку дитини тощо. Водночас у кожній конкретній справі реалізація принципу «найкращих інтересів дитини» потребує диференційованого підходу, який, з урахуванням конкретних життєвих обставин, суд застосовує під час вирішення питань, що стосуються прав та інтересів дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
У статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, а також їх призначення.
Суд зауважує, що тлумачення приписів статті 179 СК України дає підстави зазначити, що аліменти - це кошти особливого призначення, їх належить використовувати для потреб дитини. На одержувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Одержання аліментів на дитину тим з батьків, з яким дитина не проживає, не відповідає її інтересам і не забезпечує розпорядження аліментами виключно за цільовим призначенням.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Отже, закон передбачає можливість звільнення особи від сплати аліментів.
У цій справі позивач вважає, що змінилися обставини, які впливають на припинення стягнення з нього аліментів на одного з синів, оскільки на сьогодні він проживає з ним.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні (Постанова Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18)).
Стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц, провадження № 61-3738св22, від 22 листопада 2022 року у справі № 188/1029/19, провадження № 61-11986св20, від 12 травня 2023 року у справа № 686/12480/22, провадження № 61-12518св22, на які посилається заявник у касаційній скарзі.
Припинення стягнення аліментів з позивача за судовим наказом за встановлених судами обставин у цій справі відповідає лігітимній меті – захисту прав дитини.
За таких обставин уточнені позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги позову за зустрічним позовом суд виходить з наступного.
Старша дитина сторін – син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом позивачкою за зустрічним позовом і знаходиться на її утриманні та вихованні. 
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, ту обставину, що обов`язок по утриманню дітей лягає на плечі обох батьків, які відповідно до ст.180 СК зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти на спільну дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, з врахуванням позиції сторін, суд вважає, що узгоджений розмір аліментів – 1/4 частини заробітку є співмірним, справедливим, та зможе у повній мірі забезпечити утримання дитини.
За таких обставин вимоги первісного та зустрічного позовів підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.223, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд –

У Х В А Л И В :
Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів – задоволити.

Припинити стягнення з позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються згідно з судовим наказом Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.12.2024 року по справі № 299/6624/24 з дати набрання даним рішенням законної сили.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволити.

Відкликати з Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист № 299/6624/24 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, а саме з 26.09.2024 року, і до досягнення дітьми повноліття. 

Змінити розмір аліментів, стягнутих судовим наказом Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.12.2024 року №299/6624/24 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 та надалі стягувати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) на місяць, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 . 

Головуючий	Леньо В. В.