Номер провадження: 33/813/1008/26
Номер справи місцевого суду: 495/2262/26 
Головуючий у першій інстанції Братків І. І. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи,  матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бакулін Дмитро Олександрович, на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400,00 грн. без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення. Також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до адміністративних матеріалів, 14 березня 2026 року, о 15 год. 00 хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені М-15 (48 км. 600 м.) на відстані 2920 м. від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, який демаркований у відповідності до «Положення про демаркацію державного кордону між Україною і республікою Молдова на ділянці автодороги Одеса-Рені» в районі п/зн. №0608, що проходить через ділянку автодороги Одеса-Рені на території Одеського району, Одеської області, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.12.2009р. №1777-ХІІ, ст. 5 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2000р. 1710-VІ. 
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2026 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с.12-15).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бакулін Д.О., подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с.23-29).
Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2026 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

У судове засідання, призначене на 07 травня 2026 року, о 12 год. 50хв., ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Бакулін Д.О. не з`явилися, будучи належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, у строк, передбачений ст. 277-2 КУпАП (а.с.35-звор., а.с.36 -звор.). Клопотань про відкладання розгляду справи на адресу суду не надходило, що відповідно не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.
За змістом ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вивчивши клопотання адвоката Бакуліна Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області була ухвалена 19 березня 2026 року без присутності ОСОБА_1 . Доказів отримання оскаржуваної постанови останнім, матеріали справи не містять. З заявою про ознайомлення з матеріалами справи захисник ОСОБА_1 - адвокат Бакулін Д.О. звернувся 13 квітня 2026 року (а.с.17).
З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження апелянтом був пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про права людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».
Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» (далі – Закон) передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Згідно з ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.
Зокрема, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення, серії ПдРУ, №379891 від 14 березня 2026 року (а.с.3);
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.3);
- рапортом помічника старшого зміни прикордонних нарядів - старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» капітана ОСОБА_2 від 14 березня 2026 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с.6);
- рапортом старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_3 від 14 березня 2026 року (а.с. 7);
- схемою місця виявлення ОСОБА_1 від 14 березня 2026 року (а.с.8);
- заявою ОСОБА_1 про те, що останній просив у разі його відсутності розглянути адміністративні матеріали, за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП без його присутності. З вчиненим правопорушенням згоден, свою провину визнає (а.с.9).

Враховуючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази у сукупності, а також позицію ОСОБА_1 під час складання протоколу щодо визнання вини, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме спробу перетнути Державний кордон України поза пунктами пропуску з України в Республіку Молдова, без належних документів на право перетину державного кордону України 14 березня 2026 року о 15 год. 00 хв.
Доводи апеляційної скарги про те, що підпис ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, не був його вільним волевиявленням, а зроблений останнім під безпосереднім психологічним тиском службових осіб відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки жодних доказів оскарження у встановленому законом порядку дій працівників прикордонної служби захисником надано не було. 
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що у відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 міг скористатися своїм правом та викласти в протоколі про адміністративне правопорушення зауваження з приводу обставин справи або дій працівників прикордонної служби, однак зазначеним правом не скористався. 
Натомість ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, серії ПдРУ, №№379891 (а.с.3) без зауважень, хоча саме в цьому протоколі було вказано про те, що «14 березня 2026 року о 15 год. 00 хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені М-15 (48 км. 600 м.) на відстані 2920 м. від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в республіку Молдова …».

Також безпідставними є твердження захисника Бакуліна Д.О. про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази належного повідомлення про виклик ОСОБА_1 до суду, зважаючи на те, що в окремій заяві, яка також підписана ОСОБА_1 , останній визнав свою вину у вчиненні інкримінуємого йому правопорушенні і просив справу в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області розглядати без його участі та взяти до уваги його пояснення (а.с. 9).

Посилання апеляційної скарги на те, що схема виявлення порушника є суто графічним зображенням, створеним тими ж самими особами, які складали протокол, є необґрунтованими, оскільки зі схеми місцевості виявлення правопорушення можливо встановити лінію державного кордону між Україною та Республікою Молдлова, місце несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост» (48 км. 600 м. автодороги Одеса-Рені), місце виявлення ОСОБА_1 , напрямок його руху та ймовірне місце перетину державного кордону в обхід встановлених пунктів пропуску через державний кордон України.
Тобто позиція, яка викладена в заяві про визнання ОСОБА_1 своєї вини повністю узгоджується з його письмовими поясненнями від 14.03.2026 року, в яких він зазначив: «Зауважень не маю».
Апеляційний суд Одеської області ще раз зазначає, що зібрані по справі докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, визнання ОСОБА_1 своєї вини на стадії оформлення матеріалів справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бакулін Дмитро Олександрович, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2026 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2026 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бакулін Дмитро Олександрович, залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду       С.М. Сегеда