У х в а л а
Іменем України
19 травня 2026 року
м. Київ
Справа № 552/10170/25
Провадження № 61-5240ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник) 
на постанову Полтавського апеляційного суду від 6 квітня 2026 року 
у справі за заявою скаржника про встановлення факту отримання благодійної допомоги та 
в с т а н о в и в:
1. У грудні 2025 року скаржник звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт отримання ним 28 051,95 грн цільової благодійної допомоги, наданої у зв`язку з пошкодженням майна внаслідок збройної агресії російської федерації (далі - рф). Заяву мотивував так:
- ракетним ударом з боку рф пошкоджена квартира скаржника, що підтверджує акт Полтавського міськвиконкому від 9 грудня 2025 року;
- у першому кварталі 2025 року скаржник отримав 28 051,95 грн благодійної допомоги від міжнародних благодійних організацій у зв`язку з пошкодженням майна внаслідок збройної агресії рф;
- орган податкової служби класифікував зазначену допомогу за кодом 190 як дохід у вигляді благодійної допомоги, виплаченої міжнародними благодійними організаціями, тобто такий дохід підлягає оподаткуванню, у зв`язку з чим із отриманої суми вирахували 5 049,00 грн податку на доходи та 1 402,60 грн військового збору;
- скаржник вважає, що отримана допомога фактично є цільовою благодійною допомогою для компенсації витрат, спричинених військовою агресією рф, а тому не підлягає оподаткуванню.
2. 16 грудня 2025 року Київський районний суд міста Полтави постановив ухвалу, згідно з якою на підставі пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відмовив у відкритті провадження у справі. Мотивував так: 
- у судовому порядку не можна встановити факт того, що отримана скаржником допомога є цільовою благодійною допомогою у зв`язку з пошкодженням майна внаслідок збройної агресії рф;
- отримання допомоги є фактом, який підтверджують документи (квитанції, виписки, договори) і який суд може оцінювати під час вирішення іншого спору чи заяви (клопотання), на що вказав скаржник.
3. 11 лютого та 16 лютого 2026 року Полтавський апеляційний суд за апеляційною скаргою скаржника постановив дві ухвали, згідно з якими відкрив апеляційне провадження за тією скаргою та призначив справу до розгляду з повідомленням учасників справи на 10:00 год 6 квітня 2026 року у приміщенні цього суду.
4. 19 лютого 2026 року скаржник сформував у системі «Електронний суд» клопотання, у якому просив залишити його апеляційну скаргу без розгляду. У клопотанні зазначив, що обізнаний із тим, що 11 лютого 2026 року апеляційний суд уже відкрив апеляційне провадження.
5. 6 квітня 2026 року Полтавський апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з якою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі. Мотивував так: 
- згідно з приписами статі 364 ЦПК України апелянт може подати заяву про відкликання апеляційної скарги до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження або відмовитися від апеляційної скарги. За змістом клопотання скаржника неможливо однозначного виснувати, про яку саме процесуальну дію йде мова (про відкликання апеляційної скарги чи про відмову від неї), що унеможливлює задоволення клопотання скаржника через суперечливість і незрозумілість його позиції; 
- скаржник не згоден із діями податкових органів щодо оподаткування отриманої ним благодійної допомоги як доходу, отриманого від міжнародних благодійних організацій;
- у порядку окремого провадження не можна встановити факт, про встановлення якого просив скаржник, оскільки вирішення таких питань відбувається згідно з податковим законодавством. У разі незгоди з діями податкового органу платник податку має право оскаржити їх у передбаченому законом порядку, визначеному положеннями Кодексу адміністративного судочинства України;
- у реєстрі платників податків отримана скаржником допомога була класифікована як благодійна допомога, отримана від міжнародних благодійних організацій, що скаржник не заперечує. Тому його вимога про встановлення такій допомозі іншого статусу шляхом ухвалення судового рішення в порядку окремого провадження не ґрунтується на законі.
6. 18 квітня 2026 року скаржник сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 12148/0/220-26 від 20 квітня 2026 року). Просив скасувати постанову апеляційного суду, задовольнити клопотання від 19 лютого 2026 року та закрити апеляційне провадження з огляду на відмову скаржника від апеляційної скарги. Мотивував так:
- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування приписів статей 185 і 364 ЦПК України, а саме, як має діяти апеляційний суд у випадку подання апелянтом клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду, яке фактично спрямоване на відмову від цієї скарги, але сформульоване недостатньо зрозуміло;
- апеляційний суд розглянув справу всупереч заяві про відмову від апеляційної скарги, чим порушив принцип диспозитивності та право на справедливий суд;
- апеляційний суд визнав факт подання скаржником клопотання, але назвав його «суперечливим», і замість того, щоб з`ясувати позицію скаржника, розглянув справу по суті, тобто нав`язав апеляційний перегляд, якого скаржник не бажав. Останній чітко заявив про бажання припинити апеляційне провадження, тоді як апеляційний суд позбавив скаржника права на розпорядження апеляційною скаргою;
- вимогу клопотання треба було кваліфікувати як недолік заяви, і суд повинен був надати строк для уточнення клопотання чи витребувати пояснення, а не ігнорувати волю скаржника;
- суди мають виходити з реальної мети заявника, а не формальних дефектів заяви (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18).
7. З огляду на доводи касаційної скарги скаржник оскаржив постанову апеляційного суду від 6 квітня 2026 року в частині вирішення клопотання про залишення його апеляційної скарги без розгляду. Аргументів про незаконність ухвали суду першої інстанції від 16 грудня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі, а також про помилковість аргументів апеляційного суду щодо залишення такої ухвали без змін у касаційній скарзі немає. Верховний Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за цією скаргою слід відмовити.
7.1. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження (частина третя статті 364 ЦПК України). 
7.2. Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження особа, яка подала скаргу, подала заяву про її відкликання (пункт 2 частини п`ятої статті 357 ЦПК України).
7.3. Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження (абзац перший частини четвертої статті 364 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п`ятій статті 206 цього Кодексу (частина шоста статті 364 ЦПК України).
7.4. Скаржник просив залишити апеляційну скаргу без розгляду, хоча ЦПК України не передбачає можливості вчинення такої процесуальної дії щодо апеляційної скарги за встановлених обставин після відкриття апеляційного провадження. За змістом постанови від 6 квітня 2026 року колегія суддів апеляційного суду відмовила скаржникові у задоволенні клопотання від 19 лютого 2026 року про залишення апеляційної скарги без розгляду. Скаржник вважав, що апеляційний суд, вирішуючи це клопотання, мав кваліфікувати вимогу скаржника як відмову від апеляційної скарги чи вважати ту вимогу недоліком клопотання та надати строк для його уточнення або витребувати пояснення скаржника.
7.5. Апеляційний суд правильно виснував, що зі змісту клопотання скаржника неможливо встановити, яку саме процесуальну дію він мав намір вчинити та якого процесуального результату бажав досягти. Скаржник чітко просив залишити його апеляційну скаргу без розгляду. Така вимога не є «формальним дефектом» клопотання. Із заявою про відкликання апеляційної скарги до відкриття апеляційного провадження чи про відмову від апеляційної скарги після його відкриття не заявив.
7.6. З огляду на вказане в апеляційного суду не було підстав вважати, що скаржник мав намір саме відмовитися від апеляційної скарги й усвідомлював наслідки такої відмови. Цей суд не мав юридичних підстав залишити клопотання скаржника без руху з наданням строку для уточнення цієї заяви з процесуальних питань або зобов`язати скаржника надати додаткові пояснення (див. mutatismutandis постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 травня 2020 року у справі № 551/1166/18). Суд з`ясовує намір особи, яка подала апеляційну скаргу, та роз`яснює юридичні наслідки, визначені у частині четвертій статті 364 ЦПК України, у разі подання заяви саме про відмову від такої скарги (див. mutatis mutandisпостанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2020 року у справі № 331/1538/20), а не у разі подання клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду.
7.7. Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд мав встановити «реальну мету» скаржника, а не діяти з огляду на «формальні дефекти» клопотання є необґрунтованими. За змістом клопотання скаржника неможливо встановити таку його мету, яка була б відмінною від залишення апеляційної скарги без розгляду.
7.8. Приписи частини третьої й абзацу першого частини четвертої статті 364 ЦПК України застосовні, зокрема, у випадках відкликання апеляційної скарги до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження або відмови від такої скарги до закінчення апеляційного провадження. Проте скаржник не заявляв ні про відкликання апеляційної скарги, ні про відмову від неї. А приписи статті 185 ЦПК України застосовні до залишення без руху позовних заяв, зустрічних позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, спрямованих на захист прав інших осіб заяв Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, заяв прокурора в інтересах держави, заяв про перегляд заочного рішення, заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, заяв про скасування рішення третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу, заяв про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, заяв про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду та заяв про відновлення втраченого судового провадження. 
7.9. До інших заяв, зокрема, клопотань застосовні приписи статті 183 ЦПК України, які не передбачають можливості залишення таких заяв без руху для усунення недоліків. Тому доводи скаржника про те, що апеляційний суд мав надати йому строк для уточнення клопотання, є необґрунтованими (див. mutatis mutandisпостанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 травня 2020 року у справі № 551/1166/18).
7.10. Оскільки відповідні приписи статей 185 і 364 ЦПК України незастосовні до розгляду клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду, безпідставними є доводи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування цих приписів за подібних правовідносин. 
7.11. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
7.12. За змістом клопотання скаржника він просив залишити його апеляційну скаргу без розгляду. Тому апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні такого клопотання та вирішив апеляційну скаргу по суті. Таке застосування процесуальних норм є вочевидь правильним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення норм права. Аргументів щодо незаконності відмови у відкритті провадження у справі в касаційній скарзі немає. З огляду на вказане цю скаргу слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 260, 261, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 6 квітня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту отримання благодійної допомоги.
2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 		Д. А. Гудима	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко